УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/15463/24 Головуючий у 1-й інст. Чішман Л. М. 
Категорія 8 Доповідач Шевчук А. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М., 
суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б., 
за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі 
цивільну справу №295/15463/24 за поданням старшого державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у м.Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Трохачової Марії Василівни про примусове проникнення до житла, стягувач: ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_2 ,
за апеляційною скаргою Корольовського відділу державної виконавчої служби у м.Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ)
на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 16 жовтня 2024 року, яка постановлена під головуванням судді Чішман Л.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2024 року  старший державний виконавець Корольовського відділу державної виконавчої служби у м.Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Трохачова Марія Василівна звернулася до суду з поданням. Просила надати дозвіл на примусовий вхід до квартири АДРЕСА_1 .
Подання обґрунтоване тим, що на примусовому виконанні в Корольовському відділі ДВС у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче проваджень за №71723254 із виконання виконавчого листа №243/1879/21, виданого Слов`янським міськрайонним судом Донецької області 18 червня 2021 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 250 000 грн. Державним виконавцем неодноразово здійснювалися виклики боржника до відділу для надання декларацій про доходи та відомості про його майновий стан. Державним виконавцем 01 квітня 2024 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника, яку направлено на адресу реєстрації ФОП ОСОБА_3 , а саме: АДРЕСА_2 (за місцем роботи ОСОБА_2 ). Боржник надав письмові пояснення щодо виконання рішення суду. Повідомив, що борг буде сплачувати за можливості та зобов`язався надати декларацію про доходи. Повідомив про відсутність рухомого і нерухомого майна. Державним виконавцем здійснено низку дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», спрямованих на виконання рішення суду, але рішення суду залишається невиконаним, вимоги державного виконавця проігноровані. Боржник до відділу ДВС на виклик державного виконавця не з`явився та про причини неявки не повідомив. Враховуючи той факт, що боржник рішення суду в термін наданий державним виконавцем не виконав, вимоги державного виконавця ігнорує, виникла необхідність у проникненні державним виконавцем до квартири боржника з метою примусового виконання судового рішення.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 16 жовтня 2024 року в задоволенні подання відмовлено.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, Корольовський відділ ДВС у м.Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та подання задовольнити.
Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що 15 березня 2024 року державним виконавцем Корольовського відділу ДВС у м.Житомирі здійснений вихід за місцем проживання боржника, а саме: АДРЕСА_3 , але двері державному виконавцю ніхто не відчинив. На депозитний рахунок відділу від ОСОБА_2 18 березня 2024 року надійшли кошти в сумі 1 000 грн, які розподілені згідно з Законом України «Про виконавче провадження» та з яких на користь ОСОБА_1 перераховані кошти в розмірі 741,60 грн. На депозитний рахунок відділу з рахунку боржника в АТ «ТАСКОМБАНК» 20 березня 2024 року списані кошти в сумі 1 284,39 грн, які розподілені згідно з Законом України «Про виконавче провадження» та з яких на користь ОСОБА_1 перераховані кошти в розмірі 1 155,99 грн. Державним виконавцем 28 березня 2024 року вкотре здійснений вихід за місцем проживання боржника: АДРЕСА_3 . Двері державному виконавцю відчинила жінка, яка повідомила, що є дружиною ОСОБА_2 та останній дійсно проживає за вказаною адресою, але на даний час відсутній. Жінка доступу до квартири для перевірки майнового стану боржника не надала, однак повідомила державному виконавцю номер мобільного телефону ОСОБА_2 . До відділу ДВС 01 квітня 2024 року з`явився боржник ОСОБА_2 та надав ксерокопію довідки з місця роботи, із якої вбачається, що він працює у ФОП ОСОБА_3 на посаді менеджера з продажу з 01 грудня 2023 року. ОСОБА_2 надав пояснення з приводу виконання рішення суду та пояснив, що вказаний борг буде сплачувати за можливості. Державним виконавцем 01 квітня 2024 року винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату боржника, а 02 квітня 2024 року направлений боржнику виклик про надання останнім декларації про доходи та майновий стан боржника. Державним виконавцем 30 квітня 2024 року до Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області направлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення в порядку ст.214 КПК України. Від ОСОБА_2 на депозитний рахунок відділу 08 травня 2024 року надійшли кошти в сумі 1 000 грн, які розподілені згідно з Законом України «Про виконавче провадження» та з яких на користь ОСОБА_1 перераховані кошти в розмірі 900 грн. На депозитний рахунок відділу на виконання постанови ФОП ОСОБА_3 22 травня 2024 року перерахував кошти в сумі 6 710,26 грн, згідно з Законом України «Про виконавче провадження» на користь ОСОБА_1 перераховані кошти в розмірі 6 100,26 грн. На депозитний рахунок відділу 19 вересня 2024 року надійшли кошти в сумі 3 046 грн, які розподілені згідно з Законом України «Про виконавче провадження» та з яких на користь ОСОБА_1 перераховані кошти в розмірі 2 769,10 грн. Державний виконавець 01 жовтня 2024 року отримав відповідь із Пенсійного фонду України, із якої вбачається, що боржник у першому кварталі 2024 року пенсію не отримував, за трудовими та цивільно-правовими договорами отримував дохід у ФОП ОСОБА_3 . Державним виконавцем на адресу боржника рекомендованим листом 02 жовтня 2024 року направлено виклик до відділу для надання останнім декларації про доходи та майновий стан боржника. Станом на 14 жовтня 2024 року боржник до відділу не з`явився та про причини неявки не повідомив. Враховуючи, що боржник рішення суду в термін, наданий державним виконавцем, не виконав, вимоги державного виконавця ігнорує, виникла необхідність у проникненні державним виконавцем до квартири з метою примусового виконання судового рішення. Державним виконавцем 30 жовтня 2024 року здійснено вихід за адресою місця проживання ОСОБА_2 : АДРЕСА_3 , яким встановлено, що двері під`їзду зачинені, державним виконавцем здійснено телефонний дзвінок до боржника, який повідомив, що доступ до квартири для перевірки майнового стану не надасть, наразі перебуває в м.Києві, про дату приїзду повідомити відмовився. Боржник достовірно знає про наявність виконавчого провадження та будь-яких дій, спрямованих на його виконання, не здійснює, чинить перешкоди, не надавав доступу до житла для вчинення виконавчих дій та перешкоджає проведенню виконавчих дій. Рішення суду боржником не виконано та будь-яких дій, спрямованих на його виконання, не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої ст.19 Закону України «Про виконавче провадження». Державний виконавець звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника фізичної особи, оскільки останній чинить перешкоди у вільному доступі до цього житла.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

У судовому засіданні представник відділу ДВС Трохачова М.В. апеляційну скаргу підтримала та просить її задовольнити, ухвалу скасувати та ухвалити постанову, якою подання про примусове проникнення до житла задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Кореспонденція, у тому числі судова повістка, що надсилалася боржнику ОСОБА_2 , повернута Укрпоштою з відміткою у поштовому повідомленні: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.99-100). За положеннями частини восьмої ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування. Стягувач ОСОБА_1 спрямував до суду заяву про розгляд справи без його участі, у якому одночасно просить подання відділу ДВС задовольнити у повному обсязі. Відповідно до змісту частини другої ст.372 ЦПК України неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволеною з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що 14 березня 2024 року державним виконавцем Корольовського відділу ДВС у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про прийняття виконавчого провадження №71723254, копії якої направлені сторонам виконавчого провадження.

У поданні держаний виконавець посилається на те, що 15 березня 2024 року здійснено вихід за місцем проживання боржника, а саме: АДРЕСА_3 , але двері державному виконавцю ніхто не відчинив. Зі слів голови правління ОСББ «Старий бульвар 2/26» ОСОБА_4 встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1 , проживає молоде подружжя, яке винаймає вказану вище квартиру. Також головою ОСББ Гунько М.Ф. повідомлений номер мобільного телефону власника вказаної квартири, однак за цим номером телефону державному виконавцю ніхто не відповідає, про що складено відповідний акт. Окрім того, у дверях вказаної квартири залишений виклик боржнику до відділу, а також 15 березня 2024 року відповідний виклик боржнику направлено на вказану адресу рекомендованим листом.

Із відповіді від 29 лютого 2024 року Корольовського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області окрім місця проживання боржника встановлено, що ОСОБА_5 працює менеджером із продажу у ФОП ОСОБА_3 із 01 грудня 2023 року.

Державним виконавцем згідно з інформації з Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що ФОП ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим 15 березня 2024 року державним виконавцем до ФОП ОСОБА_3 рекомендованим листом направлено запит щодо того, чи дійсно ОСОБА_6 працевлаштований у вказаного підприємця та чи отримує відповідно дохід.

18 березня 2024 року на депозитний рахунок відділу від ОСОБА_6 надійшли кошти в сумі 1 000 грн, які розподілені згідно з Законом України «Про виконавче провадження» та з яких на користь стягувача ОСОБА_1 перераховані кошти в розмірі 741,60 грн згідно з платіжною інструкцією від 19 березня 2024 року №611.

20 березня 2024 року на депозитний рахунок відділу з рахунку боржника в АТ «ТАСКОМБАНК» списані кошти в сумі 1 284,39 грн, які розподілені згідно з Законом України «Про виконавче провадження» та з яких на користь ОСОБА_1 перераховані кошти в розмірі 1 155,99 грн згідно з платіжною інструкцією від 21 березня 2024 року №10848.

28 березня 2024 року державним виконавцем був здійснений вихід за місцем проживання боржника, а саме: АДРЕСА_3 . Так, двері державному виконавцю відчинила жінка, яка повідомила, що є дружиною ОСОБА_6 , останній дійсно проживає за вказаною адресою, але наразі відсутній. Жінка доступу до квартири для перевірки майнового стану боржника не надала, повідомивши державному виконавцю номер мобільного телефону ОСОБА_2 

28 березня 2024 року державним виконавцем проведено телефонну розмову з ОСОБА_2 , під час якої останній повідомив, що працює у ФОП ОСОБА_3 у місті Києві, та зазначив, що 01 квітня 2024 року з`явиться на прийом до державного виконавця.

01 квітня 2024 року до відділу ДВС з`явився боржник ОСОБА_6 та надав ксерокопію довідки від 04 грудня 2023 року №04/12-1 із місця роботи, зокрема з ФОП ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а офіс якого знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , із якої вбачається, що ОСОБА_2 дійсно працює у ФОП ОСОБА_3 на посаді менеджера з продажу з 01 грудня 2023 року.

Одночасно з цим, боржником надані письмові пояснення з приводу виконання рішення суду. Так, згідно з пояснень вбачається, що вказаний борг останній буде сплачувати за можливості, а декларацію про доходи зобов`язався надати в найближчий час. Одночасно боржник повідомив про відсутність рухомого і нерухомого майна.

У зв`язку з цим, 01 квітня 2024 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника, яку рекомендованою поштою направлено на адресу реєстрації ФОП ОСОБА_3 , а саме: АДРЕСА_2 .

02 квітня 2024 року державним виконавцем на адресу боржника ( АДРЕСА_3 ) рекомендованим листом був направлений виклик до відділу для надання останнім декларації про доходи та майновий стан боржника.

30 квітня 2024 року державним виконавцем до Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області направлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення в порядку ст.214 КПК України.

08 травня 2024 року на депозитний рахунок відділу надійшли від ОСОБА_6 кошти в сумі 1 000 грн, які розподілені згідно з Законом України «Про виконавче провадження» та з яких на користь стягувача ОСОБА_1 перераховані кошти в розмірі 900 грн згідно з платіжною інструкцією від 09 травня 2024 року №15479.

22 травня 2024 року на депозитний рахунок відділу на виконання вказаної вище постанови ФОП ОСОБА_3 перерахував кошти в сумі 6 710,26 грн, які розподілені згідно з Законом України «Про виконавче провадження» та з яких на користь стягувача ОСОБА_1 перераховані кошти в розмірі 6 100,26 грн згідно з платіжною інструкцією від 23 травня 2024 року №17040.

19 червня 2024 року на адресу відділу ДВС надійшла ухвала Богунського районного суду м.Житомира від 12 червня 2024 року в справі №295/8730/24 про задоволення скарги відділу ДВС та зобов`язано уповноважену особу Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області внести до ЄРДР за повідомленням виконуючого обов`язки Корольовського відділу ДВС у м.Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 30 квітня 2024 року відомості про вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ст.382 КК України.

24 липня 2024 року державним виконавцем направлено вимогу ФОП ОСОБА_3 за юридичною адресою: АДРЕСА_2 , та фактичною адресою: АДРЕСА_4 , про причини припинення перерахування коштів згідно з постановою про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 01 квітня 2024 року.

15 серпня 2024 року державним виконавцем Корольовського відділу ДВС у місті Житомирі у відповідності до ст.377-1 ЦПК України направлено на адресу Богунського районного суду м. Житомира подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа. 04 вересня 2024 року до Корольовського відділу ДВС у м. Житомирі надійшла ухвала №295/12306/24 Богунського районного суду від 22 серпня 2024 року про задоволення подання старшого державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа.

10 вересня 2024 року на адресу відділу надійшов витяг із ЄРДР, згідно з якого вбачається, що кримінальне провадження закрито згідно ч.1 ст.284 KПК України.

18 вересня 2024 року державним виконавцем направлено вимогу до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління УДМС в Житомирській області. Цього ж дня надійшла відповідь про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим /знятим з реєстрації не значиться.

19 вересня 2024 року на депозитний рахунок відділу ДВС надійшли кошти в сумі 3 046 гри, які розподілені згідно з Законом України «Про виконавче провадження» та з яких на користь стягувача ОСОБА_1 перераховані кошти в розмірі 2 769,10 грн згідно з платіжною інструкцією від 20 вересня 2024 року №27597.

01 жовтня 2024 року державним виконавцем направлено запити до Міністерства внутрішніх справ України щодо отримання інформації про зареєстровані за боржником транспортні засоби та згідно з отриманої відповіді транспортні засоби за боржником не зареєстровані.

01 жовтня 2024 року державним виконавцем створено та направлено запит до Пенсійного фонду України про фізичних осіб боржників, які отримують пенсії, розмір їх пенсій та найменування органу Пенсійного фонду України, на обліку в якому перебуває боржник, та інформацію про фізичних осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно - правовими договорами, про їх останнє місце роботи за 1-ий та 2-ий квартал 2024 року. Цього ж дня отримано відповідь, із якої слідує, що боржник у 1-у кварталі 2024 року пенсію не отримував, за трудовими та цивільно-правовими договорами отримував дохід у ФОП ОСОБА_3 

07 жовтня 2024 року державним виконавцем направлено запит до Управління ведення реєстру територіальної громади міської ради про надання інформації щодо зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_3 . 09 жовтня 2024 року на адресу відділу ДВС надійшло повідомлення Управління ведення реєстру територіальної громади про те, що у місті Житомирі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим не значиться.

02 жовтня 2024 року державним виконавцем на адресу ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) рекомендованим листом направлено виклик до відділу для надання останнім декларації про доходи та майновий стан боржника.

Станом на 14 жовтня 2024 року боржник до відділу ДВС не з`явився та про причини неявки не повідомив.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно зі ст.30 Конституції України кожному громадянину гарантується недоторканність житла. Проникнення до житла чи до іншого володіння особи допускається лише за вмотивованим рішенням суду.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (п.2 ст.29 Загальної декларації прав людини, ст.18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено у Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Відповідно до п.4 частини третьої ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи державний, приватний виконавець має право безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника-фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Згідно з частиною першою ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 12 березня 2020 року в справі №757/41727/19-ц, приватний (державний) виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння. Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Проникнення до житла є крайньою мірою при примусовому виконанні рішення суду та суд може задовольнити подання про примусове проникнення до житла лише у випадку з`ясування всіх обставин, які мають значення для його вирішення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів того, що боржник перешкоджав вільному доступу державного виконавця до свого житла. Долучений до подання акт державного виконавця про відсутність боржника за місцем проживання не можна вважати доказом перешкоджання доступу до майна, оскільки в ньому вказано лише про те, що двері квартири були зачиненими та державному виконавцю ніхто не відчинив, що ніяким чином не свідчить про перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до такого житла. Вказаний акт не містить зазначення періоду(часу) доби його складення. Як зазначає виконавець, боржник є працевлаштованим у ФОП ОСОБА_3 , а обставина перебування боржника на робочому місці, а не в квартирі не спростована. 

Колегія суддів звертає увагу на те, що особа, яка має невиконанні зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде встановлено протилежне. На момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Разом з тим, суд першої інстанції правильно встановив, що державним виконавцем не доведено, що боржник перешкоджав вільному доступу державного виконавця до свого житла, оскільки під час здійснення державним виконавцем виходу за місцем проживання боржника, останній був відсутній в квартирі, а не чинив перешкоди державному виконавцю у доступі до майна.

За правилами частин першої та третьої ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року в справі №346/5603/17 вказано, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Дослідження нових доказів провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень. 

Долучений до апеляційної скарги акт державного виконавця від 30 жовтня 2024 року не може бути прийнятим апеляційним судом у зв`язку з тим, що вказаний доказ здобутий (виник) після постановлення судом першої інстанції ухвали, а суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції на час її постановлення, що відповідно до частини третьої ст.367 ЦПК України унеможливлює прийняття вказаного доказу на стадії апеляційного провадження.

Наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, яким судом першої інстанції надана належна оцінка.

Згідно з частиною першою ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала відповідає вимогам чинного законодавства. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не змінюють, а тому ухвала суду першої інстанції залишається без змін.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Корольовського відділу державної виконавчої служби у м.Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) залишити без задоволення.
Ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 16 жовтня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і скарженню у касаційному порядку не підлягає. 

Головуюча Судді: