Справа № 344/6953/26 
Провадження № 3/344/1950/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Руденко Д.М., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ч.3 ст.173-4 КУпАП,- 
В С Т А Н О В И В: 

Від Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.173-4 КУпАП.
Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 219752 від 07.04.2026 року, 12.02.2026 року близько 14 год 30 хв біля кабінету «Технології» в приміщенні ліцею №4 Івано-Франківської міської ради (м. Івано-Франківськ, вул. Південний бульвар, 24) малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , бив ногами ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а 17.03.2026 року близько 12 год 45 хв на уроці християнської етики словесно її ображав, чим принизив честь і гідність останньої та вчинив щодо неї фізичне та психологічне насильство, що підтверджується психологічною характеристикою центру психологічної допомоги дітям «Серденько» від 24.03.2026 року. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.173-4 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнала, пояснила, що її син лише відповідав на поведінку потерпілої ОСОБА_3 , на підтвердження чого зазначила, що зокрема 12.02.2026 року ОСОБА_4 розцарапала йому руку, у зв`язку з чим він був змушений звернутись до шкільної медсестри.
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Баландіна Ю.Ю. вказала, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-4 КУпАП, та просила провадження у справі закрити.
Законний представник потерпілої ОСОБА_3 – ОСОБА_5 підтвердила обставини, викладені у протоколі, та просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. 
Аналогічну позицію висловила представник потерпілої – адвокат Міськів О.Т.
Крім того, законним представником потерпілої до суду було подано ряд клопотань, однак у судовому засіданні 14.05.2026 року законний представник потерпілої спільно з представником потерпілої просили залишити їх без розгляду, у зв`язку з чим судом вони не розглядались.
Судом також було вжито заходів щодо виклику свідка сторони захисту ОСОБА_6 - вчителя християнської етики, яка, незважаючи на належне повідомлення про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась та про причини своєї неявки суд не повідомила. 
Роз`яснивши ОСОБА_1 вимоги ст.268 КУпАП, заслухавши її пояснення та пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 дійсно вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.173-4 КУпАП.
Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 3 статті 173-4 КУпАП передбачено відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють, за вчинення булінгу (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого, вчинене малолітніми або неповнолітніми особами віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років.
Згідно з абз.2 п.4 Порядку реагування на випадки булінгу (цькування), затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України 28.12.2019 року № 1646, ознаками булінгу (цькування) є систематичне вчинення учасниками освітнього процесу діянь стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, в тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, а саме: умисне позбавлення їжі, одягу, коштів, документів, іншого майна або можливості користуватися ними, перешкоджання в отриманні освітніх послуг, примушування до праці та інші правопорушення економічного характеру; словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи; будь-яка форма небажаної вербальної, невербальної чи фізичної поведінки сексуального характеру, зокрема принизливі погляди, жести, образливі рухи тіла, прізвиська, образи, жарти, погрози, поширення образливих чуток; будь-яка форма небажаної фізичної поведінки, зокрема ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, завдання ударів; інші правопорушення насильницького характеру.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Незважаючи на те, що ОСОБА_1 вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнала, її вина доведена сукупністю зібраних та досліджених в судовому засіданні доказів, а саме: 
- даними з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 219752 від 07.04.2026 року, яким зафіксовано факти вчинення ОСОБА_2 системного цькування ОСОБА_3 , а саме 12.02.2026 року та 17.03.2026 року;
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , в яких вона фактично підтверджує обставини обох епізодів: щодо події 12.02.2026 року повідомила, що її син штовхнув ОСОБА_3 , внаслідок чого та впала; щодо події 17.03.2026 року — що її син дав ляпаса потерпілій;
- письмовими поясненнями самого ОСОБА_2 , відібраними в присутності його законного представника – матері ОСОБА_1 , в яких він підтвердив, що 12.02.2026 року після падіння підвівся та вдарив ОСОБА_3 , внаслідок чого вона впала; щодо події 17.03.2026 року — підійшов до парти потерпілої та вдарив її ногою;
- письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_3 , відібраними в присутності її законного представника — матері ОСОБА_5 , які суд визнає достовірними як пояснення безпосереднього учасника подій, зокрема потерпіла повідомила, що 12.02.2026 року ОСОБА_2 вдарив її по плечу, що переросло у бійку, під час якої він повалив її на підлогу та бив ногами; 17.03.2026 року на уроці християнської етики після образливої репліки на її адресу ОСОБА_7 встав та вдарив її ногою в спину;
- поясненнями законного представника потерпілої — ОСОБА_5 , яка повідомила про систематичний характер цькування її доньки з боку ОСОБА_8 та інших однокласників, зокрема про те, що донька зазнавала фізичного та психологічного насильства тривалий час, що вона зверталась до класного керівника та шкільного поліцейського, однак ефективних заходів вжито не було;
- психологічною характеристикою психоемоційного стану ОСОБА_3 центру психологічної допомоги дітям «Серденько» від 24.03.2026 року, яка складена за результатами безпосередньої роботи з потерпілою та підтверджує факт заподіяння шкоди її психічному стану як наслідок систематичного цькування з боку однокласників;
- поясненнями свідків — однокласників, відібраними в присутності їхніх законних представників, зокрема, свідок ОСОБА_9 підтвердив факт словесного конфлікту між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 17.03.2026 року, а також те, що ОСОБА_2 вдарив ОСОБА_3 ; свідок ОСОБА_10 підтвердила, що 12.02.2026 року ОСОБА_2 завдав удару ОСОБА_11 ногою по нозі, що і стало початком бійки, та що надалі удари потерпілій завдавав виключно він, щодо події 17.03.2026 року свідок повідомила, що деталей словесного конфлікту не чула та спостерігала лише фрагмент бійки між учасниками конфлікту, окрім того, свідок ОСОБА_10 повідомила, що ОСОБА_3 неодноразово говорила їй про небажання відвідувати школу через те, що її ображають однокласники-хлопці; свідок ОСОБА_12 підтвердив, що 17.03.2026 року ОСОБА_2 встав з-за парти та вдарив ОСОБА_3 ногою в сідничну ділянку. 
Письмові пояснення зазначених свідків, відібрані безпосередньо у присутності їхніх законних представників, а тому суд розцінює їх як першочергові та достовірні джерела доказової інформації про обставини вчинення правопорушення.
Доводи захисника Липчук Л.В. щодо закриття провадження не спростовують обставин, встановлених судом. Заперечення самої ОСОБА_1 щодо вини спростовуються змістом її власних письмових пояснень, які об`єктивно узгоджуються з поясненнями потерпілої та свідків і фактично підтверджують цькування її сином ОСОБА_3 .
Встановлені судом обставини у своїй сукупності свідчать про систематичний характер протиправних діянь ОСОБА_2 щодо потерпілої ОСОБА_3 . 
За таких обставин, встановлюючи наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що провина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-4 КУпАП повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами.
Згідно ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу винної, ступінь суспільної небезпечності вчиненого адміністративного правопорушення, місце та час вчинення правопорушення, ставлення винної до скоєного правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд вважає, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 9, 251, 268, 283-285, 289 КУпАП, суд, - 
П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-4 КУпАП та накласти адміністративне стягнення – 850 гривень штрафу.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 665 грн 60 коп. судового збору.
Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу у п`ятнадцятиденний строк, з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, зазначена постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Дмитро РУДЕНКО