Справа № 401/2579/25
Провадження № 2-др/401/37/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області, у складі головуючого судді Волошиної Н.Л., розглянувши в письмовому провадженні заяву представника позивача  ОСОБА_1 адвоката Сівач Ірини Анатоліївни про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди, - 

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 квітня 2026 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму завдатку у розмірі 22 334 грн 60 к., стягнуто з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1 331 грн 20 к. (а.с. 99-106 т. 2)
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сівач І.А. в порядку ч. 1 ст. 246 ЦПК України подала заяву про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи та просить суд вирішити питання щодо стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 19 666,67 грн. (а.с. 107-109)
За змістом ч. 1, ч. 3 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.  У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до п. 3 ч. 1, ч.ч. 2-3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
08 травня 2026 року судом отримано заперечення на ухвалення додаткового рішення у справі, відповідно до якого представник відповідача ФОП ОСОБА_3 адвокат Філь О.П. зазначила, що заявлена позивачем до відшкодування сума витрат на правничу допомогу в розмірі 19 666, 67 грн є необґрунтованою, завищеною та неспівмірною з обсягом отриманих послуг, а тому вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу не підлягає задоволенню та просить суд відмовити задоволенні заяви ОСОБА_1 у повному обсязі. (а.с. 128-130 т. 2)
Визначаючи розмір понесених витрат, суд виходить з наступного.
За ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Верховний Суд у постанові від 17 вересня 2019 року у справі № 810/3806/18 зазначив, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.
На підтвердження понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу суду представлено докази, а саме: копію договору № 12/09-16 від 12 вересня 2025 року, укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро Ірини Сівач, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 11523/10, копію платіжної інструкції № @2PL902532 від 13 вересня 2025 року та копію акта прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 62 від 29 квітня 2026 року, що включає в себе:
- заперечення на доручення відповідачем до матеріалів справи доказів, поданих з пропущенням строку без обґрунтування поважності причин пропущення - 1 666,67 грн за 40 хв.; 
- заява на збільшення позовних вимог - 4 000,00 грн за 1 год. 20 хв.;
- участь у судових засіданнях (представництво інтересів позивача в судовому засіданні ВКЗ): 22 вересня 2025 року - до 2 годин, 28 січня 2026 року - до 2 годин, 24 лютого 2026 року - до 2 годин, 29 квітня 2026 року - до 2 годин, всього участь у 4-х засіданнях на суму 14 000,00 грн (3 500,00*4).
Загальна вартість наданих послуг склала 19 666,67 грн. (а.с. 118-119, 120-123 т. 2)
Надаючи оцінку зазначеним вимогам в контексті критерію співмірності та пропорційності таких витрат, суд виходить з наступного.
Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
За змістом ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання зазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.
Так, у своїй практиці Європейський суд з прав людини вказує, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10 грудня 2009 року, справа «Баришевський проти України» від 26 лютого 2015 року). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02 червня 2014 року, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Оцінюючи обґрунтованість заяви позивача в контексті положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, об'єктивно необхідним на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, суд доходить висновку, що заявлена позивачем сума в розмірі 19 666,67 грн є необґрунтованою, оскільки не відповідає критеріям співмірності заявленої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу позивача з реальним обсягом такої допомоги, часом, витраченим на надання таких послуг, та критерію реальності таких витрат.
Отже, враховуючи обсяг та зміст позовних вимог, складність справи, обсяг виконаних робіт, докази на підтвердження понесених витрат, суд приходить до висновку про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу в межах 10 000,00 грн, оскільки такий розмір видається пропорційним та обґрунтованим з огляду на складність, об`єм справи та зміст процесуальних дій, вчинених адвокатом.
В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, а у разі часткового задоволення позову - пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 830,00 грн (58,30 %)
З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 15, 133, 137, 141, 246, 270, 273 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача  ОСОБА_1 адвоката Сівач Ірини Анатоліївни про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 830 (п`ять тисяч вісімсот тридцять) грн 00 к.
У іншій частині заявленого розміру витрат - відмовити.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Додаткове рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Позивач -  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;
Відповідач - ФОП ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Світловодського міськрайонного суду 
Кіровоградської області       Н.Л.Волошина