Справа №461/1617/24
Провадження №3-в/461/28/26

П О С Т А Н О В А

25 травня 2026 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., розглянувши подання заступника начальника Личаківського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області Ю.Кравчишин про вирішення питання про звільнення від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строків давності виконання судового рішення,
встановив:
Постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 01 квітня 2024 року  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на нього накладено адміністративне стягнення у виді 150 (ста п`ятдесяти) годин суспільно корисних робіт. Також, вирішено стягнути з  ОСОБА_1  на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 605 гривні 60 копійок судового збору.
Заступник начальника Личаківського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області Ю.Кравчишин звернувся до суду з поданням про вирішення питання про звільнення від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строків давності виконання судового рішення
Подання мотивує тим, що з 21.06.2024 на обліку в Личаківському районному відділі з питань пробації перебуває  ОСОБА_1 .
Вищевказаний громадянин неодноразово викликався до Личаківського районного відділу з питань пробації, однак за викликами не з`явився, його фактичне місце перебування невідоме. Також, за виходами представників органів пробації та працівників Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області за адресою місця проживання останнього встановити факт проживання такого не виявилось за можливим.
13.11.2024 Личаківський відділ пробації звернувся до Галицького районного суду м. Львова з поданням щодо виконання постанови суду, відповідно до ст. 304 КУпАП.
02.12.2024 у задоволенні наведеного подання було відмовлено.
Після цього орган пробації повторно скеровано виклики до  ОСОБА_1 , також були здійсненні виходи за місцем проживання останнього. Однак, наведені заходи результатів не дали, фактичне місце знаходження або перебування  ОСОБА_1  не встановлено.
Отже, посилаючись на положення ст. 80 КК України, ст. 304, 305 КК України, представник органу пробації надіслав до суду матеріали щодо громадянина  ОСОБА_1  для вирішення питання про звільнення особи від відбування адміністративного стягнення, накладеного постановою Галицького районного суду міста Львова від 01.04.2024, у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.
Представник органу пробації в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду клопотання про слухання справи за її відсутності. 
Дослідивши подання, особову справу №10/2024 щодо  ОСОБА_1  та матеріали судової справи, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.  Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Стаття 9 Конституції України встановлює, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.  Укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України.
Стаття 2 КУпАП встановлює, що законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.  Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.  Положення цього Кодексу поширюються і на адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення яких передбачена законами, ще не включеними до Кодексу.  Зміни до законодавства України про адміністративні правопорушення можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та інших законів України, що встановлюють адміністративну відповідальність, та/або до законодавства України про кримінальну відповідальність, та/або до кримінального процесуального законодавства України.  Питання щодо адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України.
Згідно ст. 304 КУпАП, питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.
Відповідно до ст. 305 КУпАП, контроль за правильним і своєчасним виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення здійснюється органом (посадовою особою), який виніс постанову, та іншими органами державної влади в порядку, встановленому законом.
У своєму поданні інспектор посилається на положення ч. 1 ст. 80 КК України, згідно якої соба звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки:
1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі;
2) три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі;
3) п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин;
4) десять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин;
5) п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.
Оцінюючи доводи автора подання, виходжу також з того, що посилюючись на положення ч. 1 ст. 80 КК України, представник органу пробації залишив поза увагою той факт, що положення частин 3 та 4 цієї ж статті Кримінального кодексу встановлюють наступне.
Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.  Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.
У даному конкретному випадку встановлено, що правопорушник уникає виконання стягнення, жодних поважних причин таких дій  ОСОБА_1  не встановлено і не наведено таких представником органу пробації. Більше того, саме стягнення накладене на  ОСОБА_1  стосується правопорушення пов`язаного з уникненням виконання зобов`язання по сплаті аліментів.
Не можна залишити поза увагою і те, що з особової справи №10/2024  ОСОБА_1  вбачається, що за період з 02.12.2024 року, тобто дати відмови судом у задоволенні наведеного вище подання інспектора, за понад півтора року часу представники органу пробації зробили лише виклик  ОСОБА_1  (при цьому в матеріалах справи відсутні будь-які документи на підтвердження факту поштового відправлення) та скерували запити (щодо повторного надання інформації про місце проживання, прохання до Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області про вихід за адресою проживання).
Варто відзначити, що у поданні не наведено коли, на думку автора подання, виходячи із запропонованої ним аналогії закону, сплили строки виконання постанови. Більше того, до подання не долучено жодного належного доказу, стосовно підтвердження факту вичерпання заходів для виконання постанови.
Наведене вказує на необґрунтованість подання та відсутність законних підстав для його задоволення. 
Таким чином, виходячи з вищенаведеного, приходжу до висновку, що у задоволенні подання слід відмовити.
Керуючись ст. 304 КУпАП, 
постановив:

У задоволенні подання заступника начальника Личаківського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області Ю.Кравчишин про вирішення питання про звільнення від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строків давності виконання судового рішення відмовити.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Стрельбицький В.В.