номер провадження справи 9/34/26

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2026 Справа № 908/651/26
м.Запоріжжя

За позовом: Керівника Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі
позивача: Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області)
до відповідача: Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії «Східний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України»
про стягнення суми 250534,74 грн. 

Суддя Боєва О.С.

Без повідомлення (виклику) учасників справи 

СУТЬ СПОРУ: 

До Господарського суду Запорізької області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Керівника Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області, подана в інтересах держави в особі позивача: Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області), про стягнення з відповідача: Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії «Запорізьке лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на користь держави в особі Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища у сфері охорони, захисту та використання лісів, в сумі 250 534,74 грн.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 16.03.2026 присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/651/26, здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями та визначено до розгляду судді Боєвій О.С.
Ухвалою суду від 20.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/651/26, присвоєно номер провадження справи 9/34/26. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Ухвалою суду від 31.03.2026 відмовлено у задоволенні клопотання Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про розгляд справи № 908/651/26 в порядку загального позовного провадження, яке надійшло до суду 25.03.2026.
Заявлені позовні вимоги обґрунтовані наступним. Слідчим відділом Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 42023080000000128 від 17.11.2023 за ч. 4 ст. 246 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР за результатами звернення Державного підприємства «Ліси України». У ході досудового розслідування встановлено, що 23.10.2023-26.10.2023 завідувачем Східного сектору Сергієнком С.О. та інспекторами Східного сектору Управління контролю з використання лісового та мисливського господарства ДП «Ліси України» Забродоцьким О.С., Красномовцем С.П. за участі лісничого Запорізького лісництва, Філії «Запорізьке лісове господарство» ДП «Ліси України» Топчія В.О., майстра лісу обходу №3 – Жукова К.С. Запорізького лісництва Філії «Запорізьке лісове господарство» ДП «Ліси України» проведено контрольний захід щодо дотримання вимог ведення лісового та мисливського господарства, використання лісових ресурсів і побічного користування лісом. Під час проведення контрольного заходу встановлено самовільну рубку у виділі 3 кварталу 34, кварталі 33 Запорізького лісництва Філії «Запорізьке лісове господарство» ДП «Ліси України» невстановленими особами різних порід дерев різних діаметрів у загальній кількості 88 шт. Під час досудового розслідування, з метою підтвердження фактів порушення вимог природоохоронного законодавства та розміру завданих державі збитків, 10.10.2025 слідчим із залученням представників Держекоінспекції Південного округу та майстра лісу Запорізького лісництва проведено огляд місця події (місця, де невстановленими особами було здійснено самовільне вирубування дерев) та виявлені незаконні порубки дерев до ступеня припинення росту. Відповідно до висновку судової інженерно-екологічної експертизи від 24.10.2025 сума завданих державі збитків внаслідок незаконної порубки дерев складає 250534,74 грн, які на даний час не відшкодовані. В ході досудового розслідування, особи, які вчинили кримінальне правопорушення, не встановлені. Шкода, завдана навколишньому природному середовищу внаслідок незаконного вирубування дерев має бути відшкодована постійним лісокористувачем - ДП «Ліси України» з огляду на те, що земельні ділянки в межах виділу 3 кварталу 34, кварталі 33 Запорізького лісництва, перебувають у його постійному користуванні. Земельна ділянка, на якій здійснено незаконну порубку дерев, перебувала у постійному користуванні Філії «Запорізьке лісове господарство» відповідно до ч. 5 Розділу VІІІ Прикінцевих положень Лісового кодексу України, тобто до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування. Відповідно до Наказу генерального директора ДП «Ліси України» від 12.04.2024 №695 Філію «Запорізьке лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» припинено шляхом закриття, правонаступником її майна, прав та обов`язків є Філія «Східний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України». Посадовими особами Філії, усупереч вимогам ст.ст. 19, 63, 64, 86, 89, 90 Лісового кодексу України, Положення про державну лісову охорону, лісову охорону інших лісокористувачів та власників лісів, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2009 №976, п. 16 «Порядку організації охорони і захисту лісів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2022 №612, не забезпечено охорону і захист лісових ресурсів, які перебувають у його постійному користуванні, що призвело до незаконної порубки дерев, чим заподіяно державі збитків на загальну суму 250 534,74 грн. 
25.03.2026 до суду від Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» надійшов відзив на позовну заяву (документ сформований в системі «Електронний суд» 25.03.2026, вх. № 6697/08-08/26 від 25.03.2026), який прийнятий судом до розгляду, що відображено в ухвалі від 31.03.2026. У відзиві зазначено, що вимоги викладені в позовній заяві повністю не визнаються. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, зокрема, про наступне. На момент вчинення кримінального правопорушення у постійному користуванні в межах філії «Запорізьке лісове господарство» ДП «Ліси України» знаходилось 44961,8894 га заліснених земель, що розташовані не суцільним контуром, а у вигляді заліснених ділянок. Площа Запорізького лісництва становить 6020,4957 га. Лісові ділянки не є огородженими. Охорона лісу здійснюється шляхом виконання сукупності заходів. На виконання вимог ст. 63 Лісового кодексу України відповідачем проводився великий обсяг заходів для забезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок. Але навіть за умов прийняття такої системи заходів, убезпечити на 100% лісові угіддя від незаконних рубок не вдається. В період часу 23.10.2023-26.10.2023 на території кварталів 33, 34 виділ 3 Запорізького лісництва філії «Запорізьке лісове господарство» ДП «Ліси України» було виявлено незаконну порубку 88 дерев. По даному факту порушено кримінальне провадження № 42023080000000128 від 17.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 246 КК України. На даний час зазначене кримінальне провадження не завершено і розслідування по ньому належним чином не проведено; не встановлено як осіб, які вчинили самовільну рубку, так само не встановлено вини посадових осіб відповідача. Більше того, відповідачеві, як потерпілому у даному кримінальному провадженні, за весь цей час не було повідомлено про хід досудового розслідування. Позовна заява прокуратури базується на неодноразовому повторенні одних і тих же тез про захист державних інтересів, при цьому суть такого захисту не розкрита, так само як і законність представництва інтересів держави з боку прокурора. Відповідно до діючих у лісовому господарстві інструкцій з оформлення матеріалів незаконних рубок посадовими особами Держлісохорони, у разі виявлення фактів незаконних рубок, вчинених невідомими особами, складаються документи, що засвідчують виявлений факт, та протягом трьох днів з моменту виявлення, як і у даному випадку, передаються до правоохоронних органів з метою виявлення винних осіб та притягнення їх до відповідальності з подальшим стягненням збитків. Підтвердженням належного виконання функцій, покладених на лісову охорону є те, що посадові особи відповідача, котрі входять до складу лісової охорони, з метою здійснення державного контролю за додержанням вимог лісового законодавства, забезпечення охорони лісів від незаконних рубок, збереження заготовленої лісопродукції, систематично здійснює рейди в різний час доби, у робочі, вихідні та святкові дні та при виявленні лісових порушень повідомляє в органи Національної поліції, за необхідності проводить спільні патрулювання з співробітниками Національної поліції та складає протоколи про адміністративне правопорушення, постійно веде співпрацю з Нацполіцією щодо виявлених поліцейськими фактів незаконної заготівлі, транспортування чи збуту деревини. З усіх наявних у справі матеріалів видно, що відповідачем складено необхідні матеріали щодо виявлення незаконної рубки, це і акти огляду місць незаконної рубки, розрахунки збитків і повідомлення до правоохоронних органів. Відповідач добросовісно виконував свої обов`язки, належним чином склавши матеріали та повідомивши про виявлений факт незаконної рубки. Твердження стосовно того, що порушення відповідачем вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на нього цивільно-правової відповідальності незважаючи на те, хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, суперечить статтям 105, 107 Лісового кодексу України, 66 Конституції України, 1166 Цивільного кодексу України, ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього середовища», в яких є пряме посилання на те, що шкода, заподіяна ними (саме винними особами), відшкодовується в повному обсязі. Зважаючи на викладене, звернення з позовом до ДП «Ліси України», яке є державним підприємством, щодо стягнення збитків – є необґрунтованим та передчасним; не доведено, що шкода, завдана лісу, спричинена саме бездіяльністю відповідача, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
27.03.2026 до суду від керівника Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області надійшла відповідь на відзив (документ сформований в системі «Електронний суд» 27.03.2026, вх. № 6929/08-08/26 від 30.03.2026), яка прийнята судом до розгляду, що відображено в ухвалі від 31.03.2026. 
03.04.2026 до суду від позивача – Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) надійшла письмово викладена правова позиція щодо заявленого прокурором позову (документ сформований в системі «Електронний суд» 03.04.2026, вх. № 7420/08-08/26 від 03.04.2026), яка подана у встановлений строк та прийнята судом до розгляду. Позивачем зазначено, зокрема, про наступне. Порядок організації охорони і захисту лісів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2022 № 612 (далі – Порядок № 612), визначає механізм здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб. Порядок є обов`язковим до виконання всіма власниками лісів, постійними і тимчасовими лісокористувачами (п. 3 Порядку № 612). Враховуючи норми законодавства, саме уповноважені особи постійних лісокористувачів, а в даному випадку ДСГП «Ліси України», зобов`язані забезпечувати охорону лісу від незаконних рубок та запобігати злочинам у сфері лісового господарства та наділені рядом повноважень у сфері охорони, захисту лісу. Крім того, відповідно до п. 2.1 Положення про Філію «Запорізьке лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», затвердженого наказом Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» від 16.12.2022 № 42, Філія створена з метою ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання та відтворення лісів. Основним напрямом діяльності Філії, серед інших, є забезпечення охорони лісів від незаконних рубок (п. 2.2.2 Положення). Таким чином, посадові особи Філії «Запорізьке лісове господарство» були зобов`язані проводити заходи із охорони лісів від незаконних рубок. Відповідач, як постійний лісокористувач, допустивши протиправну бездіяльність у вигляді невчинення дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконного вирубування на підвідомчій йому території земель, діяв неправомірно, що призвело до незаконного вирубування дерев. Вказане доводить протиправну поведінку відповідача та причино-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкоди, що свідчить про наявність складу цивільного правопорушення та наявність підстав для відшкодування ДСГП «Ліси України» в особі філії «Східний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» шкоди. Просив позовні вимоги задовольнити.
Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

Відповідно до Акту проведення контрольного заходу Запорізького лісництва філії «Запорізьке лісове господарство» ДП «Ліси України» 23.10.23-26.10.23 (арк.с. 21-23), завідувачем Східного сектору Сергієнком С.О. та інспекторами Східного сектору Управління контролю з використання лісового та мисливського господарства безпеки ДП «Ліси України»: Забродоцьким О.С., Красномовцем С.П., за участю лісничого Запорізького лісництва Філії «Запорізьке лісове господарство» ДП «Ліси України» Топчія В.О. та майстра лісу обходу №3 – Жукова К.С. Запорізького лісництва Філії «Запорізьке лісове господарство» ДП «Ліси України» під час проведення контрольного заходу Запорізького лісництва філії «Запорізьке лісове господарство» ДП «Ліси України» щодо дотримання вимог ведення лісового та мисливського господарства, використання лісових ресурсів і побічного користування лісом, було обстежено лісові насадження на предмет самовільних рубок; здійснено виїзд на квартал 34 виділ 3, квартал 33 та за результатами проведених контрольних заходів виявлено самовільну рубку невстановленими особами дерев різних порід та діаметрів у загальній кількості 88 шт, що, як зазначено в акті, є порушенням ст.ст.19, 67, 69, 86 Лісового кодексу України. Здійснено розрахунки розміру шкоди, заподіяної незаконною рубкою: квартал 34 виділ 3 (67 дерев) – розмір шкоди 237 328,82 грн, квартал 33 (21 дерево) – розмір шкоди 21 648,70 грн.
Згідно з Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 15.11.2023 від ДП «Ліси України» (код 44768034) надійшла заява, якою повідомлено про те, що в ході планової ревізії (лісових обходів) у період часу з 23.10.2023 по 26.10.2023 Запорізького лісництва філії «Запорізьке лісове господарство» ДП «Ліси України» виявлено незаконну рубку лісових насаджень невстановленими особами на території лісництва, чим завдано збитків державі. За цією заявою 17.11.2023 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження № 42023080000000128 за ч. 4 ст. 246 КК України. 
10.10.2025 слідчим СВ Мелітопольського районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області в межах кримінального провадження № 42023080000000128 від 17.11.2023 складено Протокол огляду місця події за участю державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Південного округу Дзюба В.П., майстра лісу Запорізького лісництва Жукова К.С. та проведеним оглядом на ділянках місцевості поблизу населеного пункту с. Новоолександрівка Запорізького району Запорізької області, на яких розташовано ліс, який значиться за Філією «Східний лісовий офіс» Державного спеціалізованого підприємства «Ліси України» встановлено зокрема наступне:
- в ході огляду кварталу № 34, виділ 3 виявлено спил 67 дерев, в т.ч. в`яз та акація біла, різних діаметрів до ступеню припинення росту;
- в ході огляду кварталу № 33 виявлено спил 21 дерева, в т.ч. в`яз, ясен та акація біла, різних діаметрів до ступеню припинення росту.
Відповідно до Висновку експерта від 24.10.2025 № СЕ-19/108-25/23877-ФХЕД Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, складеного на підставі постанови від 15.10.2025 про проведення судової інженерно-екологічної експертизи, винесеної старшим слідчим слідчого відділення Мелітопольського районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.11.2023 за № 42023080000000128, з урахуванням наданих на дослідження вихідних даних щодо кількості, стану, місця та дати виявлення незаконно вирубаних дерев, експертом було проведено розрахунок розміру шкоди завданої лісу відповідно до Додатку 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» від 23.07.2008 № 665, а саме: «Такса для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту». 
Так, згідно з Висновком судового експерта сума завданої шкоди довкіллю, заподіяної внаслідок незаконного знесення (самовільної рубки) дерев породи: «Акація біла» до ступеня припинення росту в кількості 76 дерев, «В`яз» до ступеня припинення росту в кількості 10 дерев та «Ясен» до ступеня припинення росту – 2 дерева, що мало місце в період часу з 23.10.2023 року по 26.10.2023 року на території кварталу № 34 виділу 3 та кварталу 33 Запорізького лісництва філії «Запорізьке лісове господарство» ДП «Ліси України» (на цей час – філія «Східний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України»), становить 250 534,74 грн. 
Керівник Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області, звертаючись до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області), за якою відкрито провадження у даній справі № 908/651/26, зокрема, зазначив, що на теперішній час в умовах воєнного стану в країні, питання своєчасного наповнення бюджетів коштами, у тому числі за шкоду, заподіяну довкіллю, є надзвичайно важливим, набуває особливого значення, а тому не допускає будь-якого зволікання уповноважених державних органів. Представник Держекоінспекції Південного округу був залучений 10.10.2025 в якості спеціаліста до огляду земельних ділянок, де здійснено незаконну порубку лісових насаджень. Невжиття Державною екологічною інспекцією Південного округу (Запорізька та Херсонська області) на захист інтересів держави заходів із їх судового захисту, з 10.10.2025 (дата огляду земельних ділянок, на яких здійснювалась незаконна порубка дерев) по теперішній час, призводить до несвоєчасного надходження коштів до державного та місцевих бюджетів, перешкоджає здійсненню державних програм з охорони довкілля, що є порушенням інтересів держави, насамперед у сфері охорони навколишнього природного середовища. 
З положень статті 131-1 Конституції України слідує, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.
В частинах 1, 3 та 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», зокрема, визначено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

За приписами статті 53 Господарського процесуального кодексу України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.
Системне тлумачення положень ст. 53 ГПК України та ст. 23 Закону «Про прокуратуру» дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво у суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення її інтересів, зокрема, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах (висновок викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.10.2019 у справі № 923/35/19, від 23.07.2020 у справі №925/383/18).
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 4/166 «Б», «нездійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він наділений відповідними повноваження для їх захисту інтересів держави, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.«Здійснення захисту неналежним чином» виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною. «Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача. Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. 
Згідно з висновками Верховного Суду, наведеними при розгляді інших справ за участю прокурора (ухвали від 07.05.2018 у справі № 910/18283/17, від 10.07.2018 у справі №812/1689/16, постанови від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 13.06.2018 у справі №687/379/17-й, від 26.02.2019 у справі №905/803/18, постанова від 16.04.2019 у справі №910/3486/18) нездійснення захисту полягає у тому, що уповноважений суб`єкт владних повноважень за наявності факту порушення інтересів держави, маючи відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам до суду не звернувся.
У постанові Великої Палати Верховного суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 (провадження №12-194гс19) Верховний Суд зауважив, що відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.
У вказаній постанові Великою Палатою Верховного Суду наведено наступні правові висновки. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
З огляду на викладене, підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.
У такому випадку суд зобов`язаний дослідити: чи знав або повинен був знати відповідний орган про допущені порушення інтересів держави, чи мав відповідні повноваження для їх захисту, проте всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 906/982/19.
Органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах прокурором у позовній заяві вказано Державну екологічну інспекцію Південного округу (Запорізька та Херсонська області). 
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час (контролю) визначені Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
За приписами статті 1 цього Закону, державний нагляд (контроль) - це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних контрольних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
З положень статті 35 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» слідує, що державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Державному контролю підлягають, зокрема, використання і охорона лісів та іншої рослинності України, стан навколишнього природного середовища.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить, зокрема: організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів.
У п.п. 1, 3 розділу І Положення про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції, затвердженого наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 07.04.2022 № 230, яке знаходиться у загальному доступі в мережі Інтернет за посиланням https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/z0350-20#Text), визначено, що Державна екологічна інспекція відповідного округу (далі - Інспекція) є міжрегіональним територіальним органом Держекоінспекції та їй підпорядковується. Основними завданнями Інспекції є реалізація повноважень Держекоінспекції у межах відповідної території.
За змістом п. 2 розділу ІІ вказаного Положення, Інспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства в т.ч. про охорону, захист, використання та відтворення лісів, зокрема щодо здійснення комплексу необхідних заходів захисту для забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок та інш.
В п. 10 розділу ІІ Положення про Державну екологічну інспекцію Південного округу (Запорізька та Херсонська області), затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 04.12.2025 № 191 (арк.с. 104-110) визначено, що Інспекція пред`являє претензії про відшкодування шкоди, збитків і втрат, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції, та розраховує їх розмір, звертається до суду з відповідними позовами.
Отже Державна екологічна інспекція Південного округу (Запорізька та Херсонська області) є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. 
Керівником Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області до Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) направлялись листи від 06.01.2026 № 55-50вих26 та від 10.02.2026 № 55-422вих26 (арк.с. 62-63, 65-66), в яких, зокрема, було викладено прохання надати інформацію щодо звернення/намірів звернення з позовом до суду про стягнення на користь держави шкоди (збитків), завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища у сфері захисту та використання лісів в сумі 250 534,74 грн, за фактом незаконної вирубки 88 дерев, що мало місце на території кварталу 34 виділ 3 та кварталу 33 Запорізького лісництва філії 2Запорізьке лісове господарство» ДП «Ліси України» (на даний час – філія «Східний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України).
Державною екологічною інспекцію Південного округу (Запорізька та Херсонська області), у відповідь на вищезазначені листи прокурора, листами від 452/09-12/06/2-31 від 27.01.2026 та №1095/09-12/06/2-32 від 02.03.2026 (арк.с. 64, 67) було, зокрема, повідомлено, що Інспекція не зверталась з відповідним позовом до суду та не заперечує проти звернення органами прокуратури до суду з позовом про захист інтересів держави.
Таким чином, володіючи необхідною інформацією та маючи відповідні повноваження для захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, Державна екологічна інспекція Південного округу (Запорізька та Херсонська області) самостійні заходи для звернення з позовом до суду не вжила, що свідчить про пасивну поведінку уповноваженого суб`єкта владних повноважень.
Листом від 12.03.2026 № 55-745вих-26 Керівником Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області на виконання ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» повідомлено Державну екологічну інспекцію Південного округу (Запорізька та Херсонська області) про направлення до Господарського суду Запорізької області відповідної позовної заяви (арк.с. 69).
На підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав для представництва прокурором в суді інтересів держави в особі Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області).
Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
В ч. 1 ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.
Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 1 Лісового кодексу України ліси України, є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.
До лісового фонду України належать усі ліси на території України незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, у тому числі лісові ділянки, захисні насадження лінійного типу площею не менше 0,1 гектара, інші лісовкриті землі (ч. 1 ст. 4 Лісового кодексу України).
Частиною 1 ст. 57 Земельного кодексу України визначено, що земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.
Відповідно до частини 5 розділу 8 «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України, до здійснення державної реєстрації, але не пізніше 1 січня 2027 року, державними та комунальними лісогосподарськими підприємствами, іншими державними і комунальними підприємствами та установами права постійного користування земельними ділянками лісогосподарського призначення, які надані їм у постійне користування до набрання чинності Земельним кодексом України, таке право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.
Згідно з ч. 1 ст. 16, ч. 1 ст. 17 Лісового кодексу України, право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами. У постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.
Ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів (ст. 63 Лісового кодексу України).
З положень статті ст. 64 Лісового кодексу України слідує, що підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані, зокрема, здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.
Використання лісових ресурсів може здійснюватися в порядку загального і спеціального використання (ст. 65 Лісового кодексу України).
В пункті 2 Порядку спеціального використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 № 761 «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів», встановлено, що підприємства, установи, організації і громадяни, які здійснюють спеціальне використання лісових ресурсів, зобов`язані, зокрема, забезпечувати збереження підросту і не призначених для рубки дерев; виконувати інші вимоги, передбачені цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами з питань спеціального використання лісових ресурсів.
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 19 Лісового кодексу України постійні лісокористувачі зобов`язані, зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, вжиття інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку.
Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 86 Лісового кодексу України, організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб. Забезпечення охорони і захисту лісів покладається на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства та органи місцевого самоврядування, власників лісів і постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу. 
Згідно зі статтею 89 цього Кодексу, охорону і захист лісів на території України здійснюють: державна лісова охорона, яка діє у складі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань лісового господарства та підприємств, установ і організацій, що належать до сфери їх управління; лісова охорона інших постійних лісокористувачів і власників лісів.
Основними завданнями державної лісової охорони є: здійснення державного контролю за додержанням лісового законодавства; забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, захист від шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу (ст. 90 Лісового кодексу України).
Повноваження посадових осіб державної лісової охорони визначені у статті 91 Лісового кодексу України, згідно з якою вказані посадові особи мають право, зокрема, складати протоколи та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, про правопорушення у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів; направляти у відповідні державні органи матеріали про притягнення осіб до дисциплінарної, адміністративної і кримінальної відповідальності, позови до суду.
Згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання реформування управління лісової галузі» від 07.09.2022 № 1003, погоджено пропозицію Державного агентства лісових ресурсів щодо утворення Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» та приєднання до нього спеціалізованих державних лісогосподарських підприємств, які належать до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів.
Скороченим найменуванням Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (код 44768034) згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є ДП «Ліси України».
Відповідно до п.п. 1.1., 7.1. Положення про Філію «Запорізьке лісове господарство» ДСГП «Ліси України», затвердженого наказом ДСГП «Ліси України» від 16.12.2022 № 42, Філія є відокремленим підрозділом Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (далі – Підприємство). Філія володіє та користується майном, земельними ділянками, мисливськими угіддями, якими наділило її Підприємство для досягнення мети діяльності Філії, згідно з законодавством, Статутом Підприємства та цим Положенням.
За змістом п. 2.1, пп. 2.2.2, 2.2.3, 2.2.8 п. 2.2. Положення, Філія створена зокрема з метою одержання Підприємством прибутку від здійснення на промисловій та комерційній основі господарської діяльності, яка направлена на ведення лісового господарства, охорону, захист, раціональне використання та відтворення лісів; охорони, відтворення та раціонального використання державного мисливського фонду на території мисливських угідь, наданих у користування Підприємству. Предметом діяльності Філії є, в тому числі, забезпечення охорони лісів від незаконних рубок; запобігання злочинам і адміністративним правопорушенням у сфері лісового та мисливського господарства; дотримання встановленого законодавством режиму використання земель. 
Мотивуючи позовні вимоги, прокурор вказує, що посадовими особами Філії «Запорізьке лісове господарство» ДП «Ліси України» усупереч вимогам ст. ст. 19, 63, 64, 86, 89, 90 Лісового кодексу України, «Положення про державну лісову охорону, лісову охорону інших лісокористувачів та власників лісів», затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2009 № 976, п. 16 «Порядку організації охорони і захисту лісів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2022 № 612, не забезпечено охорону і захист лісових ресурсів, які перебувають у його постійному користуванні.
Водночас, як зазначено у позовній заяві та вбачається з матеріалів справи, відповідно до Наказу генерального директора ДП «Ліси України» від 12.04.2024 № 695 Філію «Запорізьке лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» припинено шляхом її закриття, а все майно, активи та пасиви передані/прийняті на облік Філії «Східний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», яка, відповідно, є правонаступником майна, прав та обов`язків Філії «Запорізьке лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України».
Відповідно до ч. 1 ст. 105 Лісового кодексу України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 105 Лісового кодексу України відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.
Підприємства, установи, організації зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Шкода, заподіяна лісу, не наданому в користування, у разі невстановлення осіб, винних у заподіянні шкоди, відшкодовується органом місцевого самоврядування, у межах території якого знаходиться ліс, якому була заподіяна шкода (ст.107 Лісового кодексу України).
Відповідно до частини 1, пункту 3 частини 2 статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено у ст. 1166 Цивільного кодексу України, зі змісту якої зокрема слідує, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 Цивільного кодексу України необхідно довести такі елементи: 1) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; 2) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо); 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; 4) вину особи, що завдала шкоду.
Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
Згідно з ч.1 ст. 41 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Відповідно до ч. 4 ст. 68 цього ж Закону підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
Згідно з ч. 1 ст. 69 вказаного Закону шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди,тобто деліктною відповідальністю.
Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. 
За приписами ст. ст. 86, 89, 90 Лісового кодексу України, організація і забезпечення охорони і захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів, зокрема, від незаконних рубок, покладається, зокрема, на постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу. 
Порядок організації охорони і захисту лісів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2022 № 612 (далі – Порядок № 612), визначає механізм здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб. 
Порядок є обов`язковим до виконання всіма власниками лісів, постійними і тимчасовими лісокористувачами (п. 3 Порядку № 612).
В п. 16 Порядку № 612 визначено, що охорона лісів від незаконних рубок та інших порушень вимог лісового законодавства здійснюється, зокрема, шляхом: здійснення Держлісагентством та державною лісовою охороною державного контролю за додержанням нормативно-правових актів щодо ведення лісового господарства в межах повноважень, визначених законом; проведення державною лісовою охороною, лісовою охороною інших постійних лісокористувачів, власників лісів заходів з охорони лісів від незаконних рубок та інших порушень відповідно до статті 91 Лісового кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2009 р. № 976 «Про затвердження Положення про державну лісову охорону».
З положень ч. 2 ст. 19 Лісового кодексу України слідує, що на постійних лісокористувачів покладений обов`язок забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів.
Окремо слід зазначити, що відповідно до статті 3 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» одним із основних принципів охорони навколишнього природного середовища є запобіжний характер заходів щодо охорони навколишнього природного середовища. 
Тобто такі заходи покликані усувати будь-які можливості незаконного впливу іншими особами на природній фонд та в першу чергу запобігати вчиненню цих порушень. 
Отже, враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, саме на постійних лісокористувачів покладений обов`язок щодо забезпечення організації захисту лісів з метою їх збереження та охорони, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень.
Системний аналіз положень ст.86, п. 1 ч. 2 ст. 105, ст. 107 Лісового кодексу України дає підстави для висновку про те, що у випадку порушення вимог щодо організації охорони і захисту лісів, відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у порушенні вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів; а також, що підприємства, установи, організації зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому, не важливо хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу.
Таким чином, обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев. При цьому, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами.
Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного суду від 09.08.2018 у справі № 909/976/17, від 12.09.2024 у справі 907/181/22.
В пункті 88 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.05.2020 у справі №9901/93/19, зокрема, зазначено, що виходячи з вимог частини другої статті 19, статей 63 і 86 Лісового кодексу України, з урахуванням правової позиції, викладеної в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09 серпня та 19 вересня 2018 року у справах № 909/976/17, 925/382/17, лісокористувач є не потерпілою, а навпаки, відповідальною особою за шкоду, завдану внаслідок незаконної порубки лісу, перед державою як власником лісових ресурсів. Адже в цьому випадку вина лісокористувача полягає у протиправній бездіяльності щодо невжиття належних заходів захисту й охорони лісових насаджень. Таким чином, право на відшкодування шкоди, завданої самовільним вирубуванням лісу, має держава, цивільно-правову відповідальність перед якою несуть безпосередні винуватці порубки нарівні з лісокористувачами.
Отже, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну рубку дерев, а також і постійні лісокористувачі, вина яких полягає у допущенні їх працівниками незаконного вирубування лісових насаджень внаслідок неналежного виконання своїх посадових обов`язків. 
Тобто проявом їх протиправної бездіяльності є незабезпечення працівниками постійних лісокористувачів охорони і захисту лісів, внаслідок чого має місце незаконне вирубування дерев.
Для покладення на постійного лісокористувача обов`язку з відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу через незабезпечення охорони і збереження лісового фонду на підвідомчій йому території, першочерговим є з`ясування обставини щодо встановлення факту порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, тобто у даному випадку, здійснення незаконної порубки дерев (п. 52 постанови Верховного Суду від 19.02.2026 у справі № 918/612/25).
Як встановлено судом вище, під час проведення контрольного заходу Запорізького лісництва Філії «Запорізьке лісове господарство» ДП «Ліси України» 23.10.2023 – 26.10.2023 працівниками Східного сектору Управління контролю з використання лісового та мисливського господарства безпеки ДП «Ліси України» за участю лісничого та майстра лісу філії «Запорізьке лісове господарство» ДП «Ліси України» було виявлено самовільну рубку дерев різних порід та діаметрів невстановленими особами на території кварталу 34 виділ 3 (67 дерев) та кварталу 33 (21 дерево), про що було складено відповідний Акт. Також в цьому Акті вказано розмір шкоди заподіяної незаконним вирубуванням дерев.
За вказаним фактом 17.11.2023 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за заявою ДП «Ліси України» зареєстровано кримінальне провадження № 42023080000000128 за ч. 4 ст. 246 КК України та розпочато досудове розслідування.
В подальшому, в межах досудового розслідування кримінального провадження №42023080000000128, слідчим СВ Мелітопольського районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області за участю державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Південного округу Дзюба В.П., майстра лісу Запорізького лісництва Жукова К.С. був складений Протокол огляду місця події від 10.10.2025. Проведеним оглядом на ділянках місцевості поблизу населеного пункту с. Новоалександрівка Запорізького району Запорізької області, на яких розташовано ліс, який значиться за Філією «Східний лісовий офіс» Державного спеціалізованого підприємства «Ліси України», встановлено: 
- в ході огляду кварталу № 34, виділ 3 виявлено спил 67 дерев, в т.ч. в`яз та акація біла, різних діаметрів до ступеню припинення росту;
- в ході огляду кварталу № 33 виявлено спил 21 дерева, в тому числі в`яз, ясен та акація біла, різних діаметрів до ступеню припинення росту.
Згідно з Висновком експерта від 24.10.2025 № СЕ-19/108-25/23877-ФХЕД Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, сума завданої шкоди довкіллю, заподіяної внаслідок незаконного знесення (самовільної рубки) дерев породи: «Акація біла» до ступеня припинення росту в кількості 76 дерев, «В`яз» до ступеня припинення росту в кількості 10 дерев та «Ясен» до ступеня припинення росту – 2 дерева, що мало місце в період часу з 23.10.2023 року по 26.10.2023 року на території кварталу № 34 виділу 3 та кварталу 33 Запорізького лісництва філії «Запорізьке лісове господарство» ДП «Ліси України» (на цей час – філія «Східний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України»), становить 250 534,74 грн.
В матеріалах справи, в тому числі, міститься надана прокурором копія листа Філії «Східний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» № 1611/32.7.2-2025 від 22.07.2025 «Про надання інформації» (арк.с. 151-152, з урахуванням ухвали суду від 31.03.2026), з якого слідує, що за матеріалами лісовпорядкування, ділянки, де відбувалась незаконна порубка лісових насаджень, перебувають у постійному користуванні ДП «Ліси України» та закріплені за філією «Східний лісовий офіс», яка є балансоутримувачем (користувачем) лісових ділянок, як відокремлений підрозділ ДП «Ліси України». 
До вищезазначеного листа на адресу Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області було додано копії таксаційного опису з матеріалів лісовпорядкування, що підтверджують належність зазначених лісових ділянок до кварталів 33, 34 (виділ 3) Запорізького лісництва філії «Східний лісовий офіс» ДП «Ліси України», яка міститься в матеріалах справи; наказу директора філії «Східний лісовий офіс» ДП «Ліси України» від 20.02.2023 № 11-од «Про закріплення лісових обходів за державної лісою охороною», посадової інструкції майстра лісу (арк.с. 40-46). 
Отже, незаконна рубка дерев відбулась на території лісових ділянок в межах виділу 3 кварталу 34, кварталу 33, що перебувають у постійному користуванні ДП «Ліси України» в особі Філії «Східний лісовий офіс» ДП «Ліси України» та підтверджено самим відповідачем. 
Суд приймає до уваги, що охорона і захист лісів є складовою частиною діяльності відповідача, а сам факт самовільної рубки лісових насаджень третіми (невстановленими) особами свідчить про неналежне виконання відповідачем, як постійним лісокористувачем, обов`язку щодо здійснення заходів з охорони лісів від незаконних рубок на підвідомчих йому ділянках із земель лісового фонду та запобігання порушенням законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.
На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що наданими прокурором доказами доведено, що на відповідних ділянках мала місце незаконна вирубка дерев та протиправність поведінки Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії «Запорізьке лісове господарство», правонаступником якої є Філія «Східний лісовий офіс» ДП «Ліси України», внаслідок чого навколишньому природному середовищу у сфері охорони, захисту та використання лісів завдано збитків на суму 250534,74 грн. До матеріалів справи надані належні та допустимі докази на підтвердження вказаного розміру збитків, завданих навколишньому природному середовищу внаслідок незаконного вирубування дерев.
Оскільки у спорах про відшкодування шкоди вина відповідача презюмується, тому саме відповідач має довести відсутність його вини у заподіянні шкоди.
Та обставина, що кримінальне провадження за фактом вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконною вирубкою дерев невстановленими особами, було відкрито за заявою самого ДП «Ліси України», не спростовує вини останнього та не звільняє від відповідальності відповідача, оскільки господарське правопорушення має свої самостійні елементи, котрі визначаються нормами господарського, в тому числі, природоохоронного законодавства.
При цьому, як зазначалось вище, не важливо, хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення постійним лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольних постійному лісокористувачу ділянках лісу.
Усе вищезазначене у сукупності свідчить про наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправну бездіяльність відповідача у вигляді незабезпечення належної охорони та захисту лісових насаджень; шкоду, розмір якої підтверджено документально; причинно-наслідковий зв`язок протиправної поведінки відповідача (бездіяльністю) із завданою шкодою – заподіяння збитків стало наслідком неналежного виконання відповідачем обов`язку щодо здійснення заходів з охорони лісів від незаконних рубок.
В контексті наведених вище висновків суду, відповідач, допустивши протиправну бездіяльність у вигляді невчинення дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконного вирубування на підвідомчій йому території земель лісового фонду, діяв неправомірно, тому зобов`язаний відшкодувати державі шкоду, заподіяну внаслідок допущеної ним бездіяльності щодо незабезпечення заходів з охорони лісу. 
Вказане також узгоджується з висновками викладеними у постанові Верховного Суду від 23.01.2025 у справі № 914/669/22.
На підставі усього вищевикладеного, позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Витрати зі сплати судового збору згідно з положеннями статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.
Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», код ЄДРПОУ 44768034 (01601, місто Київ, вул. Шота Руставелі, буд. 9А) в особі Філії «Східний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», ідентифікацій код відокремленого підрозділу 45632138 (49000, м. Дніпро, вул. Космічна, буд. 35) на користь держави в особі Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області), код ЄДРПОУ 43877338 (69035, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 72-А, розрахунковий рахунок UA438999980333119331000008447, Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області/ТГ с.Новоолександрівка, код ЄДРПОУ 37941997, код бюджетної класифікації – 24062100, банк отримувача: Казначейство України) збитки, завдані порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища у сфері охорони, захисту та використання лісів в сумі 250 534 (двісті п`ятдесят тисяч п`ятсот тридцять чотири) грн 74 коп. 
Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», код ЄДРПОУ 44768034 (01601, місто Київ, вул. Руставелі Шота, буд. 9А) в особі Філії «Східний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», ідентифікацій код відокремленого підрозділу 45632138 (49000, м. Дніпро, вул. Космічна, буд. 35) на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Мелітопольської окружної прокуратури (69005, м. Запоріжжя, вул. Залізнична, 17 (розрахунковий рахунок UA438201720343180001000000271, відкритий в Державній казначейській службі України, м.Київ, МФО 820172, отримувач: Запорізька обласна прокуратура, ЄДРПОУ 02909973, код класифікації видатків бюджету - 2800) суму 3006 (три тисячі шість) грн 42 коп. витрат зі сплати судового збору.
Видати накази після набрання рішенням законної сили. 

Рішення складено та підписано 08.06.2026.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України. 

Суддя О.С. Боєва