Справа № 463/2098/26 Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я. 
Провадження № 33/811/653/26 Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Клострейх Олени Володимирівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну ОСОБА_1 на постанову Личаківського районного суду м. Львова від 1 квітня 2026 року, щодо ОСОБА_1 ,
встановив:
цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 23 лютого 2026 року о 14 год. 48 хв. у м. Львові на вул. Богдана Хмельницького, 212, керував транспортним засобом «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись із зазначеною постановою ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, ухваленою з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Наголошує, що судом першої інстанції допущено спрощений підхід до розгляду справи.
28 квітня 2026 року на адресу Львівського апеляційного суду від адвоката Клострейх О.В. надійшли пояснення до апеляційної скарги, в яких вона зазначає, що судом першої інстанції допущено спрощений підхід до розгляду справи, оскільки не встановлено фактичних обставин справи.
Наголошує, що матеріалами справи не зафіксовано факту руху та зупинки транспортного засобу, також працівники поліції не повідомили ОСОБА_1 ознак сп`яніння, окрім того до початку тестування у водія не було проведено контрольного забору повітря.
Звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення було складено інспектором Бук І.Б., яка не проводила огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.
У судове засідання апеляційного суду, призначене на 24 квітня 2026 року, ОСОБА_1 та його захисники Лихачова М.Б., Прасолов І.В., будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, не прибули, адвокат Прасолов І.В. подав клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення розгляду справи.
30 квітня 2026 року в судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 , не прибув, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, адвокат Прасолов І.В. направив на адресу Львівського суду повідомлення про припинення повноважень захисника ОСОБА_1 , адвокат Клострейх О.В. не заперечувала проти розгляду справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.
Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.
Частиною 4 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та думки адвоката Клострейх О.В., яка не заперечувала проти розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисників адвокатів Прасолова І.В. та Лихачової М.Б..
28 квітня 2026 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшли клопотання адвоката Клострейх О.В. про витребування повного відеозапису події та сертифікатів відповідності.
Зазначене клопотання обґрунтовує тим, що матеріали справи містять неналежні відеозаписи, у зв`язку з чим унеможливлюється повне, всебічне та об`єктивне дослідження матеріалів справи. 
Розглянувши клопотання адвоката Клострейх О.В., про витребування відеозаписів та сертифікатів відповідності, дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи адвоката на підтримку заявлених клопотань, апеляційний суд приходить до висновку, що подані клопотання не містить належних обґрунтувань щодо необхідності витребування відеозаписів та сертифікатів відповідності. Зважаючи, що матеріали справи містять достатні дані щодо обставин адміністративного правопорушення, яке мало місце 23 лютого 2026 року, окрім того до матеріалів справи долучено відеозапис, який є чіткими та зрозумілим, відтак суд не вбачає доцільності у витребуванні відеозаписів та сертифікату відповідності, а тому у задоволенні даних клопотань слід відмовити.
Заслухавши виступ захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Аналіз представлених матеріалів свідчить про те, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №599018 від 23 лютого 2026 року (а.с. 1), відповідно до якого ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку, з використанням технічного засобу «Drager Alkotest – 6810» результат тесту №2842 становить 0,51 проміле алкоголю;
- роздруківкою приладу «Drager Alcotest 6810» від 23 лютого 2026 року (а.с. 2) з якої вбачається, що огляд на стан сп`яніння було проведено 23 лютого 2026 року о 14 год. 53 хв., результат 0,51 проміле, з результатом водій ознайомлений, що підтвердив своїм підписом;
- інформацією з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3), з якого встановлено, що працівниками поліції було виявлено у водія ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння (тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідала обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя), у зв`язку із чим проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомог приладу «Alkotest Drager 6810», результат 0,51 проміле, з результатом водій погодився, що підтвердив своїм підписом;
- рапортом старшого лейтенанта поліції І.Бук (а.с. 5), з якого встановлено, що працівниками поліції виявлено автомобіль марки «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , під час опитування у нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, результат 0,51 проміле, з результатом огляду водій погодився;
- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №6712747 від 23 лютого 2026 року (а.с. 6), з якого встановлено, що ОСОБА_1 порушив п. 8.7.3е ПДР України;
- відеозаписом, долученим до матеріалів справи та дослідженим судом апеляційної інстанції в судовому засіданні, на якому зафіксовано опитування водія ОСОБА_1 , під час якого йому повідомлено причину зупинки транспортного засобу (порушення ПДР) та про здійснення відеофіксації. Також, працівники поліції повідомили водія про виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, для проведення огляду було надано герметично запакований мундштук, результат огляду 0,51 проміле, роз`яснено його права та обов`язки, з результатом огляду він погодився. Після цього його повідомлено про складання протоколу про адміністративне правопорушення та ознайомлено з змістом протоколу;
- квитанціями від 2 квітня 2026 року (а.с. 14-15), з яких встановлено, що ОСОБА_1 сплатив штраф та судовий збір.
Твердження апелянта, що ОСОБА_1 не виконував функцію водія, матеріали справи не містять відеозаписів на яких зафіксовано факт руху та зупинки транспортного засобу «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 , апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі спростовуються копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №6712747 від 23 лютого 2026 року (а.с. 6) та відеозаписом, на якому зафіксовано, що автомобіль перебував на проїжджі частині з ввімкненим двигуном та фарами, а ОСОБА_1 сидів на місці, призначеному для водія.
Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції регулюється нормами ст. 266 КУпАП та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735., наказом КНП ЛОР «ЛОМЦП та ТУ» №172 від 12 грудня 2022 року «Про порядок проведення медичних оглядів для визначення у водія транспортного засобу ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Згідно із ч. 1,2,3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Пунктом 1 розділу II «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Пунктом 3 розділу I Інструкції, встановлено, що ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно із п. 5 розділу II Інструкції, перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Пунктом 1 розділу Х «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі», затверджену наказом МВС від 7 листопада 2015 року №1395, передбачено, що водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Як вбачається з матеріалів справи та відеозапису події, жодного упередженого ставлення у працівників поліції до ОСОБА_1 не було, всі дії працівників поліції відповідали вимогам ст. 266 КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735..
Як встановлено з відеозапису, долученого до матеріалів справи, працівниками поліції було повідомлено водію, що в нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, причину зупинки транспортного засобу, належним чином запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, окрім того встановлено, що водій погодився з результатом огляду.
У зв`язку із вищезазначеним у задоволенні клопотання адвоката Клострейх О.В. про визнання результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння недійними – слід відмовити.
Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта про те, що відеозапис є недопустимим доказом, оскільки такі спростовуються вимогами ст. 251 КУпАП.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Згідно з пунктом 2 Розділу І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення
За таких обставин, суд вважає, що доводи апелянта є неспроможними та такими, що не впливають на кваліфікацію дій водія ОСОБА_1 , оскільки на відео в повному обсязі зафіксовано послідовно процес спілкування поліцейських при виконанні ними службових обов`язків із водієм з фіксацією обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення від 23 лютого 2026 року, а саме опитування водія та процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.
У зв`язку з чим не підлягає до задоволення клопотання адвоката Клострейх О.В. про визнання доданих до справи відеозаписів неналежними та недопустимими.
Доводи апелянта, що працівники поліції не повідомили ОСОБА_1 про наявність ознак сп`яніння, апеляційний суд оцінює критично, оскільки, як встановлено з відеозапису, долученого до матеріалів справи, після повідомлення працівниками поліції про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, водій зазначив, що вживав алкоголь напередодні зупинки транспортного засобу (на риболовлі день перед тим).
Твердження апелянта, що судом першої інстанції допущено спрощений підхід до розгляду справи та не встановлено фактичних обставин, є безпідставним та не відповідає матеріалам справи.
Як убачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно дослідив надані докази, надав їм належну правову оцінку в їх сукупності та взаємозв`язку, а також встановив усі істотні для правильного вирішення справи обставини, окрім того ОСОБА_1 в суді першої інстанції свою вину визнавав, сплатив штраф.
Аргументи апелянта, що працівниками поліції до початку тестування водія не було проведено контрольного забору повітря, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки водій погодився з результатом огляду та не просив провести такий повторно в медичному закладі.
Покликання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено інспектором Бук І.Б., яка не проводила огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі не впливають на кваліфікацію дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, окрім того як встановлено з відеозапису, інспектор Бук І.Б. була присутня на місці події від початку здійснення відеофіксації, до моменту складання протоколу про адміністративного правопорушення.
В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
постановив:
у задоволенні клопотань ОСОБА_2 про витребування повного відеозапису та сертифікатів відповідності- відмовити.
Постанову Личаківського районного суду м. Львова від 1 квітня 2026 року, про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.
Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.