Справа №712/4263/26
Провадження №1-кп/712/772/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 року м.Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
захисника – ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження з обвинувальним актом, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026250310000574 від 24.02.2026, відносно 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Черкаси, Черкаської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, працюючого автослюсарем ПП «Укргосптовари», проживаючого в цивільному шлюбі, маючого на утриманні доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

ВСТАНОВИВ:
24.02.2026 близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи умисно, протиправно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння на спричинення тілесних ушкоджень, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс останньому не менше двох послідовних ударів предметом з колюче-ріжучими властивостями, а саме мачете, в область голови та лівої кисті, чим спричинив потерпілому, згідно з висновком судово-медичної експертизи №02-01/195 від 19.03.2026, тілесні ушкодження у вигляді: рани в ділянці підвищення першого пальця лівої кисті із пошкодженням сухожилка згинача першого пальця, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров?я; рани лобу, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
У судовому засіданні ОСОБА_4 вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав в повному обсязі та підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій. ОСОБА_4 показав, що в лютому 2026 року у вечірній час, його співмешканка прийшла додому засмучена, зі сльозами на очах, через те, що її словесно образив чоловік сусідки ( ОСОБА_7 ), який сидів на лавці, коли вона заходила до під`їзду. ОСОБА_4 , перебуваючи в збудженому стані, взяв наявну вдома мачете (ніж), та пішов до сусідів з`ясувати відносини. Зайшовши до квартири, де на кухні сидів ОСОБА_7 з іншим чоловіком, обвинувачений вдарив кривдника мачете в область голови та лівої кисті. Потім, до квартири зайшов товариш ОСОБА_4 , і вивів його звідти. В той момент, ОСОБА_8 сам злякався того, що вчинив. Обвинувачений вказав, що він щиро розкаюється у вчиненому, висловив самоосудження своєї поведінки, вказавши, що у тій ситуації достатньо було просто поспілкуватись. Обвинувачений зазначив, що 24.05.2026 він зустрівся з потерпілим ОСОБА_7 , попросив вибачення, та відшкодував заподіяну шкоду в сумі 15000 гривень (розписка надається). Додатково, ОСОБА_4 показав, що він працює автослюсарем, проживає в цивільному шлюбі з жінкою, та своєю дорослою дитиною, і регулярно сплачує аліменти на утримання дитини від попереднього шлюбу.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч.3 ст.349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінальних правопорушень, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції. В порядку ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 . 
Вивчивши обвинувальний акт та додані матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується положеннями ст.ст. 65-67 КК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обираючи вид та міру покарання суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд приймає до уваги, що скоєний злочин, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.
ОСОБА_4 раніше не судимий в силу ст.89 КК України, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, з професійно-технічною освітою, працює автослюсарем ПП «Укргосптовари», має захворювання епілепсію, проживає у цивільному шлюбі, має на утриманні доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття, добровільне відшкодування шкоди.
Виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики, щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання. Про щирість каяття особи свідчить і поведінка засудженого після вчинення злочину. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею злочину, добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи. Крім того, системний аналіз кримінального закону свідчить про те, що щире каяття особи можливе на будь-якій стадії кримінального процесу, в тому числі й під час розгляду справи у суді. Для визнання щирого каяття обставиною, яка пом`якшує покарання, не має значення, на якій стадії воно відбулося, головне встановити фактори, які б свідчили про справжність, щирість каяття (постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.10.2022 у справі №523/4890/19). 
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості та обґрунтованості покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах, установлених санкцією ч.1 ст.122 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 роки, та застосувати ст.75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків відповідно до ст.76 КК України.
Таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Щодо тривалості іспитового строку, то суд зауважує, що іспитовий строк містить у собі погрозу реального виконання покарання, якщо засуджений не буде виконувати умови випробування, і можливість остаточного звільнення від відбування покарання і погашення судимості, якщо особа виконає покладені на неї обов`язки. Встановлення іспитового строку полягає і в тому, що за засудженою особою здійснюється контроль з боку органів виконання покарання. Крім того, іспитовий строк дисциплінує засудженого, привчає його до додержання законів, нагадує йому, що він не виправданий, а проходить випробування, від результату якого залежить його подальша доля звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався та підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Цивільний позов по кримінальному провадженню заявлено не було.
В порядку ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно стягнути на користь держави витрати на проведення судової експертизи (висновок експерта №СЕ-19/124-26/2419-ХЗ від 12.03.2026) в сумі 1782 грн. 80 коп.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 349, 370, 371, 374, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити  ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судової експертизи в сумі 1782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) гривні 80 коп.
Речові докази у кримінальному провадженні:
-предмет з колюче-ріжучими властивостями (мачете); дерев`яну биту; змиви речовини бурого кольору, із кришки алюмінієвої, змиви речовини бурого кольору з підлоги в коридорі, змиви речовини бурого кольору з підлоги на кухні, змиви речовини бурого кольору з тарілки керамічної, які передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області – знищити;
-медичну карту стаціонарного хворого №4405 на ім`я ОСОБА_7 , яку повернуто до КНП «Черкаська обласна лікарня ЧОР» – залишити за належністю в закладі охорони здоров`я.
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Соснівський районний суд м. Черкаси протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя  ОСОБА_1