Справа № 944/1111/24 
Провадження №1-кп/944/541/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.05.2026 року	м.Яворів 	

Яворівський районний суд Львівської області у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 
з участю секретаря – ОСОБА_2 
прокурора – ОСОБА_3 
обвинуваченого – ОСОБА_4 
захисника – ОСОБА_5 
представника потерпілої - адвоката ОСОБА_6 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яворові, кримінальне провадження, відомості щодо якого 01 грудня 2023року внесенні в Єдиний реєстр досудових розслідувань №12023141350001263 про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новояворівськ Яворівського району Львівської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, перебуваючого під вартою з 07.12.2023року,-
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.125 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 об 23год. 00хв 30 листопада 2023 року., перебуваючи в приміщенні коридору квартири АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, керуючись прямим умислом спрямованим на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, під час побутового конфлікту, який раптово виник із ОСОБА_7 , умисно наніс останньому множинну кількість ударів невстановленим досудовим розслідуванням тупим твердим предметом з обмеженою поверхнею співударяння в область голови, тулуба та кінцівок, спричинивши останньому два синці на лівому плечі, садно на передній поверхні лівого стегна, три синці в ділянці правого стегна, синці на передніх поверхнях колін та п`ять саден в ділянці правого коліна, синець на тильній поверхні правої стопи, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Відкритий перелом і травматичну ампутацію нігтьової фаланги 5 пальця правої кисті, синець на тильній поверхні правої кисті, рану в ділянці 4-го пальця правої кисті, перелом основної фаланги 3-го пальця, переломи 3-4 п`ясткових кісток лівої кисті, синець і п`ять саден в ділянці тильної поверхні лівої кисті та лівого передпліччя, та рану в ділянці третьої міжпальцевої поверхні лівої кисті які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Чотири забиті рани з крововиливами в м`яких тканинах тім`яної ділянки голови, рану, синець, садно і кровововилив у м`яких тканинах лобово-скроневої ділянки зліва, рану, синець, садно і крововилив у м`яких тканинах лобово-скроневої ділянки справа, синець, садно і крововилив в м`яких тканинах лобової ділянки зліва, синець і крововилив в м`яких тканинах лобової ділянки по середині, синець на шкірі повік і рану на верхній повіці лівого ока, два садна в ділянці надбрівної дуги справа, синець на шкірі повік правого ока, синець і два садна в ділянці носа, синець на лівій вушній раковині, три синці і три садна у виличній та щічній ділянках лиця зліва, два синці і два садна у виличній, привушножувальній і щічній ділянках лиця справа, два синці і три садна у ротовій ділянці лиця, рану і синець у підборідній ділянці лиця справа, рану і крововилив у слизовій оболонці нижньої губи, повний вивих центрального різця нижньої щелепи справа, осколковий перелом луски та орбітальної частини лобової кістки зліва з поширенням на решітчасту кістку, переломи стінок лівої очниці, перелом лівої скроневої кістки в ділянці зовнішнього слухового ходу, переломи лівої виличної дуги та кісток носа, крововиливи під м`якими мозковими оболонками лівої лобової частки, крововиливи в речовину з забоєм головного мозку лівої лобової частки ніжок і горбів середнього мозку, множинні віддалені переломи 1-11 ребер зліва, 6-8 ребер справа за різними анатомічними лініями з крововиливами в м`яких тканинах грудей, пневмогемоторакс зліва, закритий поперечний перелом лівої стегнової кістки в ділянці вертлюгів з просторим крововиливом в м`яких тканинах клубової ділянки та стегна, синець, два садна і підшкірний крововилив в ділянці бокової поверхні лівого стегна, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок заподіяння яких ОСОБА_7 о 17год. 45хв. 03.12.2023 року у реанімаційному відділенні КНП «Новояворівська лікарня імені Юрія Липи» Новояворівської міської ради, що знаходиться за адресою: м. Новояворівськ, вул.Тараса Шевченка 18 Яворівського району Львівської області, помер.
Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України. 
Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 , об 23год. 00хв. 30 листопада 2023 року, перебуваючи в приміщенні коридору квартири АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, керуючись прямим умислом спрямованим на заподіяння тілесних ушкоджень, під час побутового конфлікту, який раптово виник із його батьком ОСОБА_8 , умисно наніс останньому множинну кількість ударів невстановленим досудовим розслідуванням тупим твердим предметом з обмеженою поверхнею співударяння в область голови та лівої ноги, внаслідок чого заподіяв останньому синець в ділянці лівого коліна, який відноситься до легких тілесних ушкоджень, дві рани в лобовій та тім`яній ділянках голови зліва, синець на шкірі повік і крововилив у білковій оболонці лівого ока, синець у щічній та ротовій ділянках лиця зліва, струс головного мозку, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, після чого залишив місце події.
Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.125 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.125 КК України, не визнав та надав суду показання з яких слідує, що вечером приблизно 20-21година 30 листопада 2023 року, він прийшов додому у квартиру АДРЕСА_2 , де проживав разом із своїм батьком. Коли він прийшов додому в приміщенні кухні перебував його батько ОСОБА_8 та їхній родич ОСОБА_7 , інших осіб в приміщенні вказаної квартири не було. Кофлікт виник на грунті словесної перепалки між ним, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 які перебували в стані алкогольного сп`яніння. Він в цей вечір алкогольних напоїв не вживав. В подальшому, ОСОБА_7 забрав його мобільний телефон, та на його прохання повернути такий не реагував. В той момент коли ОСОБА_7 забрав його мобільний телефон ОСОБА_8 уже спав. Він зайшов у спальню розбудив свого батька ОСОБА_8 , та повідомив йому що ОСОБА_7 забрав його телефон і не хоче повертати. Батько встав та штовхнув його, в цей час підійшов ОСОБА_7 який тримав його руками. Вони обоє збили його зніг та копали по ногах. В нього були синці які протягом трьох днів зійшли. Під час конфлікту та шарпанини, він вдарив ОСОБА_7 в плече та копнув в ногу, це все що він пам`ятає. Чим наносив удари не пам`ятає, думає що рукою. Коли наніс удар ОСОБА_7 , той впав. Чи наносив йому удар по голові не пам`ятає. ОСОБА_8 наніс один удар в плече і він впав, було багато крові, він шукав по всій квартирі телефон, однак, не зміг знайти. Близько 22- 00 години, він покинув приміщення квартири. У квартиру не повертався. Він п`ять днів відпочивав, прогулювався по вулиці, сидів в під`їздах. За медичною допомогою не звертався, оскільки, така йому не була потрібна. В поліцію також не телефонував з даного приводу. Алкогольних напоїв протягом п`яти днів не вживав. Чи їв та спав протягом п`яти днів не пам`ятає. Додому не повертався, бо не хотів бачити батька. Оскільки, мобільного телефона у нього не було, йому ніхто не міг зателефонувати. Вважає, що ОСОБА_8 умисно надав в суді покази проти нього, так як хотів його позбутися. Коли він виходив з квартири ОСОБА_7 сидів в коридорі на підлозі, вони з ОСОБА_8 були при свідомості. До сусідів можливо і заходив, бо хотів пити, просив води. ОСОБА_7 не хотів їхати до себе додому, тому деякий час жив у його батька. Йому відомо що ОСОБА_7 перед цією подією потрапив в ДТП. Його батько з 2014року вживав алкогольні напої, та проходив лікування від алкогольної залежності у лікарні по вул.Кульпарківській в м.Львові. Пояснити походження виявлених у ході проведення судово-медичних експертиз тілесних ушкоджень у потерпілих пояснити не може. Просить визнати його невинуватим, та виправдати у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121 ч.2 ст.125 КК України. Поданий цивільний позов залишити без задоволення, оскільки його вина у вчиненні даних кримінальних правопорушень відсутня.
Незважаючи нате, що обвинувачений ОСОБА_4 не визнає своєї вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121 ч.2 ст.125 КК України, його вина підтверджується дослідженими та перевіреними під час судового розгляду наступними доказами.
Показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який в судовому засіданні пояснив що 28.11.2024 до нього приїхав у гості двоюрідний брат ОСОБА_7 , вони сиділи в квартирі кілька днів вживали алкогольні напої. 30 листопада 2023 року у квартирі за місцем свого проживання він на протязі дня з ОСОБА_7 також вживав алкогольні напої. Приблизно об 22.00 год. вони полягали спати, в різних кімнатах. Через деякий він прокинувся від гучного звуку в квартирі та зрозумів що коли вони спали у квартиру прийшов його син ОСОБА_4 . Коли він вийшов із своєї кімнати, то побачив в коридорі біля туалету свого сина ОСОБА_9 , який металевим предметом( радіаторним ключем батареї 4,5кг, довжиною 1метр) наносив удари по голові, та тулубу ОСОБА_7 , який лежав на підлозі. Він пробував зупинити його словесно, однак, це не принесло результату. ОСОБА_4 наносив удари та кричав щось про телефон. З голови ОСОБА_7 текла кров, він намагався уникати ударів ОСОБА_4 . Скільки ударів ОСОБА_4 наніс ОСОБА_7 по голові та тулубу він сказати не може, однак, вважає що багато. ОСОБА_7 опору не чинив, у відповідь ударів ОСОБА_4 не наносив. Він намагався заступитися за ОСОБА_7 , та просив сина не бити останнього, що ще більше розізлило ОСОБА_4 , в результаті ОСОБА_4 наніс і йому три удари по голові та один удар по руці металевим предметом( радіаторним ключем батареї 4,5кг, довжиною 1метр) цей ключ був у квартирі. Від ударів він відійшов у свою кімнату втратив свідомість та впав на підлогу в спальній кімнаті.Коли опритомнів, то побачив що в нього з голови сильно тече кров. Після цього він вийшов в коридор та побачив на підлозі лежачого без свідомості ОСОБА_7 , признаків життя у нього не було. Сина ОСОБА_4 в квартирі вже не було. На підлозі було багато крові. Ключа радіаторного він також не бачив.У подальшому він зателефонував колишній дружині ОСОБА_10 та повідомив, що їх син ОСОБА_4 дуже побив його та ОСОБА_7 . Вона викликала швидку медичну допомогу. Біля 24 години приїхала колишня дружина та швидка медична допомога. На час приїзду швидкої медичної допомоги ОСОБА_7 був ще живий, але без свідомості. Йому відомо що ОСОБА_7 не прийшовши до свідомості помер, 03.12.2023 в реанімаційному відділенні лікувального закладу. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодження він також перебував на лікуванні у травматологічному відділенні 10днів. ОСОБА_4 не намагався надавати їм допомогу, та швидкої не викликав. З ними не вживав алкогольні напої. Він міг випити, трошки і піти. Додому приходив коли хотів. Вибачення в нього не просив. З ОСОБА_7 в сина конфлікту не було. 6 місяців до цієї події ОСОБА_7 потрапив в ДТП, лежав в лікарні, але голова в нього не була пошкоджена. ОСОБА_4 наносив удари ОСОБА_7 по всьому тілу, він спочатку намагався уникнути викручувався, потім просто лежав. На паркеті де лежав ОСОБА_7 є м`ятини від того ключа яким ОСОБА_4 бив ОСОБА_7 . Раніше син не бив його. Вважає що покарання ОСОБА_4 має бути призначено відповідно до закону про кримінальну відповідальність. Він особисто заяви про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125ККУкраїни не писав, так як був у лікарні на лікуванні, відомості в ЄРДР були внесені за заявою працівника поліції. Обвинувачення не бажає підтримувати в подальшому
Показаннями потерпілої ОСОБА_11 яка в судовому засіданні, пояснила що ОСОБА_7 був її чоловіком. У грудні місяці 2023 року вона перебувала на роботі Нідерландах. Її чоловік ОСОБА_7 займався ремонтними роботами, мав свою бригаду. 01.12. 2023 2023року їй на мобільний телефон зателефонувала свекруха, та повідомила, що ОСОБА_4 побив її чоловіка, та що ОСОБА_7 перебуває у реанімаційному відділенні Новояворівської районної лікарні в тяжкому стані. 02 грудня 2023 року вона приїхала в Україну. Зі слів лікаря їй стало відомо, що у чоловіка дуже побита голова, зламані ребра, численні синці, стан його був вкрай важкий. Він перебував у лікарні без свідомості. Вона хотіла перевезти його у м.Львів, однак, лікар не дозволив, оскільки стан ОСОБА_7 був критичний. ОСОБА_7 був весь побитий не ньому не було живого місця. Приблизно об 06год 30хв 03 грудня 2023року, її чоловік помер. В неї на утриманні залишилася їх спільна донька. З ОСОБА_8 , вона спілкувалася коли він лежав у лікарні, в нього також була побита голова. ОСОБА_8 повідомив їй що 30.11.2023 він з її ОСОБА_7 перебували у нього вдома, випивали спиртне. Між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виникла сварка, під час якої останній наносив удари ОСОБА_7 металевим предметом, та те що в квартирі було багато крові.
На запитання сторони захисту – адвоката ОСОБА_5 , потерпіла повідомила, що її чоловік і донька в травні місяці потрапили в ДТП, чоловік перебував на стаціонарному лікуванні. Під час даної пригоди чоловік і донька отримали травми, у зв`язку з якими чоловіку хотіли призначити інвалідність, однак, він відмовився від отримання інвалідності. Від спільного подружнього життя з ОСОБА_7 у них народилася одна донька, яка на даний час залишилася без батьківської опіки та піклування. Вважає що покарання обвинуваченому слід призначитим більш суворе, оскільки, обвинувачений навіть не вибачився перед нею.
Просить цивільний позов поданий до цивільного відповідача ОСОБА_4 , про стягнення з нього моральної шкоди на користь ОСОБА_11 , та неповнолітньої ОСОБА_12 , задовольнити. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_11 моральну шкоду в розмірі 750 000 (сімсот п`ятдесят тисяч) грн. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_12 моральну шкоду в розмірі 750 000 (сімсот п`ятдесят тисяч) грн. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_11 витрати на правничу допомогу, понесені нею в даному кримінальному провадженню в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн., що підтверджені відповідними документами які містяться в матеріалах справи.
В обгрунтування заявленого цивільного позову покликалася на те, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_7 , під час якого у них народилася донька ОСОБА_13 . У них на утриманні було двоє неповнолітніх дітей, донька, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та її донька ОСОБА_14 від першого шлюбу. Обвинувачений  ОСОБА_4 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть її чоловіка, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №189/2023 від 04.12.2023року причиною смерті ОСОБА_7 є ушкодження внаслідок контакту з тупим предметом, намір не визначений. Цивільний відповідач ОСОБА_4 внаслідок протиправних дій завдав їй та її малолітній доньці немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначилися негативним змінами у їх житті, що пов`язані із щоденними думками про постійний страх, біль втрати чоловіка і батька. Втрата ОСОБА_7 , змінила звиклу організацію її життя. Через постійні тривоги, емоційні реакції при згадуванні ОСОБА_7 , у неї та дітей порушився сон, появилися неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервовість, дратівливість, та замикання в собі. Наслідки події, потягли за собою також нераціональне витрачання життєвого часу, зокрема, на реабілітацію, консультації в адвокатів, та вчинення дій у межах досудового розслідування, по забезпеченню процесуальних прав як потерпілих та цивільних позивачів. Вона втратила сильного, доброго та коханого чоловіка, їх спільна донька коханого батька, а ОСОБА_15 (донька її від першого шлюбу) надійно друга та батька, бо саме так, вона називала ОСОБА_16 , який завжди був опорою і підтримкою для неї. ОСОБА_7 підтримував їх як морально так і матеріально. ОСОБА_7 був надійною та справедливою людиною, на яку завжди можна було покластися. Він як батько завжди зігрівав дітей батьківською любов`ю, теплотою, порадою, та обіймами в разі настання складних днів у їх житті. Діти дуже любили його, вони часто проводили з ним свій вільний час. Повернення до звичного ритму життя, вже ніколи не буде можливим, а нормалізація життя потребуватиме надзвичайно великих зусиль, часу, та витрат. Вона не може змиритися з тим, що ОСОБА_7 вже немає в живих. 
Показаннями свідка ОСОБА_17 даними в судовому засіданні з яких слідує, що вона працює лікавем-анастазіологом у Новояворівській ЦРЛ. 30.11.2023року, вона перебувала на чергуванні у реанімаційному відділенні Новояворівській ЦРЛ. Вночі у реанімаційне відділення, на швидкій поступив пацієнт на прізвище ОСОБА_7 , він був без свідомості, у важкому стані, не міг самостійно дихати та був під`єднаний до апарату ШВЛ. У нього по всьому тілі були тілесні ушкодження у виді гематом, садин, та синців. Пацієнт був вкрай важкому стані, та до свідомості так і не прийшов. Коли наступила смерть точно не пам`ятає.
Показаннями свідка ОСОБА_18 даними в судовому засіданні з яких слідує, що він будучи працівником Яворівського РВП ГУНП у Львівській області, 30.11.2023року перебував у складі групи швидкого реагування, яка виїхала на виклик, на місце події за адресою: АДРЕСА_1 . Коли вони приїхали за вищевказаною адресою, біля під`їзду будинку уже стояла швидка медична допомога, в швидкій лежала особа чоловічої статі. Лікар швидкої повідомила що чоловіка побили, він весь в крові, приблизно 50років. Зі слів працівників швидкої медичної допомоги довідався, що відбувся конфлікт між чоловіками. Йому відомо що потерпілого скерували в реанімаційне відділення. Коли швидка поїхала вони зайшли в хату. У  примішенні кухні за столиком сиділа жінка, яка повідомила що її син, колишній чоловік та його брат сиділи в квартирі, випивали і між ними виник конфлікт. У коридорі, кухні та в кімнаті було багато крові. Коли приїхала слідчо-оперативна група вони поїхали.
Показаннями свідка ОСОБА_19 даними в судовому засіданні з яких слідує, що він будучи працівником Яворівського РВП ГУНП у Львівській області, 30.11.2023року перебував у складі групи швидкого реагування, яка виїхала на виклик, на місце події за адресою: АДРЕСА_1 . Коли приїхали за вищевказаною адресою, біля під`їзду будинку уже стояла швидка медична допомога, в швидкій лежала особа чоловічої статі. Лікар швидкої допомоги, яка надавала допомогу пацієнтові повідомила що чоловіка побили, він весь у крові. Зайшовши у приміщення квартири, побачили як медики надавали першу медичну допомогу. У квартирі був безлад, було багато крові. Жінка яка була в квартирі повідомила що їй зателефонували про подію і вона прийшла, та про дану подію повідомила працівникам поліції. Повідомлення прийшло йому на планшет. Зі слів медиків дізнався, що був конфлікт, про даний факт повідомили чергового поліції. Чи особа в швидкій була притомна йому не відомо.
Показаннями свідка ОСОБА_20 даними в судовому засіданні з яких слідує що обвинувачений є її сином. З потерпілим ОСОБА_8 вона розлучилася ще в 2013році. ОСОБА_7 це двоюрійдний брат її чоловіка. Відносини з покійним у них були дружні. ОСОБА_8 ніде не працював, та перебував на утриманні сина. Чотири рази він перебував на лікуванні в психлікарні з приводу алкогольної залежності. ОСОБА_8 завжди принижував свого сина ОСОБА_4 . З 2023року ОСОБА_4 проживав в АДРЕСА_3 та допомагав їй по догляду за дитиною інвалідом. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 часто збиралися вони могли по три дні пиячити в квартирі. 30.11.2023року під вечір їй зателефонував син ОСОБА_4 і повідомив, що він після роботи, зайшов в квартиру до батька. В квартирі ОСОБА_8 був безлад, багато брудного посуду, в холодильнику не було їжі. У квартирі крім батька був ОСОБА_7 і ще двоє, які перебували в стані алкогольного сп`яніння. Вона просила сина щоб той пішов з квартири батька додому, та щоб не спілкувався з ним. Через деякий час їй на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_8 та повідомив що є проблеми, щоб вона прийшла обов`язково. Близько 24години вона під`хала разом з ОСОБА_21 , до ОСОБА_8 , однак ОСОБА_21 в квартиру не заходила, куди поділась незнає. Коли вона підійшла до квартири у приміщення квартири  АДРЕСА_2  двері були відчинені, світла в коридорі не було. ОСОБА_7 сидів в спальні на підлозі і казав що його болить рука і що він не бачить на око. Він сказав їй: "Оксана не сварися ми побилися". В ОСОБА_8 була розсічена голова, з голови дуже текла кров, простинь якою він обмотав голову була вже мокра. Вона забрала простинь з голови ОСОБА_8 , і щоб зупинити кров дала йому рушник обмотати голову та викликала швидку медичну допомогу. В квартирі кров була на підлозі, та стінах, також були залишки шкла там де лежав ОСОБА_7 .. Через 5 хвилин приїхали два автомобілі швидкої допомоги, які забрали ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Вона намагалася зателефонувати синові, однак, не змогла з ним зв’язатися. ОСОБА_8 повідомив їй що між ними була бійка з ОСОБА_4 . Пізніше приїхали працівники поліції. У квартирі вона не торкалася до нічого, не прибирала. Зранку вона поїхала в лікарню провідати ОСОБА_8 , який був доставлений швидкою в травматологічне відділення лікарні. Вона запитала його, можливо йому щось потрібно, він сказав що ні, та попросив щоб вона з`ясувала що із ОСОБА_7 .. Коли вона прийшла в реанімаційне відділення лікарні де перебував ОСОБА_22 , підійшла до лікаря, та спитала що потрібно, лікар відповів що нічого. В ОСОБА_8 не було жодних інструментів, оскільки всі інструменти вона забрала на будову. Їй відомо що ОСОБА_23 мав інвалідність після ДТП.
Показаннями свідка ОСОБА_21 даними в судовому засіданні з яких слідує, що вона є хресною матою обвинуваченого ОСОБА_4 30.11.2023року біля 23 години ОСОБА_20 зателефонував її колишній чоловік ОСОБА_8 та попросив приїхати бо щось жахливе трапилося. Вона разом з ОСОБА_24 приїхала за дресою: АДРЕСА_1 та зайшли в помешкання. Від  ОСОБА_24 вона довідалася, що сталося непорозуміння, побилися ОСОБА_4 з ОСОБА_8 . Вона була біля під`їзду, коли приїхала швидка медична допомога. Бачила як ОСОБА_7 на носілках виносили з квартири в швидку допомогу, але, вона не бачила чи він побитий. Коли зайшла в квартиру також нічого не бачила. 
Показаннями свідка ОСОБА_25 яка в судовому засіданні, пояснила проте, що ОСОБА_26 був її сином. ОСОБА_4 це її сестри внук, у них з обвинуваченим до даної події були добрі відносини. Біля 05 години ранку 01.12.2023 їй зателефонувала бабуся обвинуваченого, та повідомила, що ОСОБА_4 побив ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , та що швидка допомога забрала ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в лікарню. Вона поїхала до сина в лікарню, в якій також лежав ОСОБА_8 .. Її син лежав під ШВЛ, він не міг навіть самостійно дихати. Син був жахливо побитий. В подальшому вона звернулася із заявою в поліцію про побиття сина,який був дуже побитий, на ньому не було живого місця. ОСОБА_8 постійно бився із своїм батьком, це була проблемна дитина з 12 років. Він курив "травку", вживав алкогольні напої. ОСОБА_7 зайшов до ОСОБА_8 як до двоюрідного брата, вони разом виросли. В цей день він залишився в ОСОБА_8 заночувати. У сина залишилася його донька, та донька його дружини від першого шлюбу яку він також дуже любив, та ставився як до рідної дитини. Доньці спочатку не повідомляли що батько помер, а пізніше психолог порадила повідомити, що батько помер. Діти пережили жахливий психологічний стрес. Так її син із донькою дійсно потрапили в ДТП, але, він виздоровів ходив на роботу, працював.
Показаннями свідка ОСОБА_27 який в судовому засіданні, пояснив проте, що обвинуваченого знає як мешканця м.Новояворівська, 30.11.2023 він бачив ОСОБА_4 близько 21 години, він постукав, потім різко відкрив двері у його квартиру, був схвильований, хотів зайти у квартиру, але він його не впустив, дав йому лише води пляшку. Він казав дати води попити бо йому потрібно тікати. Розмова з ОСОБА_4 була на сходовій клітці 2 хвилини. В подальшому він попросив ще пляшку води, тоді він набрав води і через вікно викинув йому пляшку з водою. ОСОБА_4 був неадекватний, в стані алкогольного сп`яніння. Коли ОСОБА_4 біг з під`їзду на вулицю то щось кричав. В ОСОБА_4 на штанах було щось подібне на кров, однак ОСОБА_4 побитий не був.
Письмовими доказами наданими стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні, а саме:
- копією витягу з ЄРДР відповідно до якого відомості про вчинення кримінального правопорушення відомості щодо якого 01 грудня 2023року внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12023141350001263, за ч.1 ст.121ККУкраїни, з якого слідує, що 01.12.2023року до Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області надійшло повідомлення з Новояворівської РЛ проте, що до них з АДРЕСА_1 , доставлено гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без свідомості з попереднім діагнозом: політравми, госпіталізований в реанімацію;
- протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01.12.2023року з якого слідує що об 14год. 30хв 01.12.2023, із заявою звернулася ОСОБА_25 , з приводу спричинення ОСОБА_4 її сину ОСОБА_7 тілесних ушкоджень;
- постановою про визнання речовими доказами, винесеної 01 грудня 2023року старшим слідчим Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області, з якої вбачається, що светр синього-сірого кольору з наявними слідами речовини бурого кольору, який поміщено у паперовий конверт; фрагмент дерев`яної палиці з наявними слідами речовини бурого кольору, який поміщено у паперовий конверт; фрагмент постільної білизни з наявними слідами речовини бурого кольору, який поміщено у паперовий конверт; мобільний телефон марки «Нокія» поміщений у спецпакет №WAR0000598; змив з підлоги РБК в кімнаті №2, який поміщено у паперовий конверт; зіскоб слідів РБК з стіни в коридорі, який поміщено у паперовий конверт; змив з підозри у коридорі, який поміщено у паперовий конверт; три недопалки сигарет у кухні, який поміщено у паперовий конверт, які вилучені під час огляду місця події від 01.12.2023року, визнані речовим доказом у кримінальному провадженні №12023141350001263 від 01.12.2023року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Місцем зберігання речових доказів визначено камеру зберігання речових доказів Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області;
- ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області про накладення арешту від 05.12.2023року, якою накладено арешт на речові докази, перелічені в постанові слідчого СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області від 01 грудня 2023року;
- протоколом огляду місця події від 03.12.2023року, з якого вбачається, що під час огляду трупосховища КЗ ЛОР ЛОБ СМЕ було виявлено труп ОСОБА_7 , який був скерований для проведення СМЕ;
- фототаблицями долученими до протоколу огляду місця події від 03.12.2023року за фактом смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у реанімаційному відділенні Новояворівської РЛ Яворівського району;
- лікарським свідоцтвом про смерть №189/2023 від 04 грудня 2023року, з якого слідує, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , причина смерті ушкодження, внаслідок контакту з тупим предметом, намір невизначений;
- протоколом огляду трупа ОСОБА_7 від 04 грудня 2023року, в ході якого описані тілесні ушкодження виявленні при огляді трупа ОСОБА_7 ;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 05 грудня 2023року, з якого слідує, що дана слідча дія була проведена з метою перевірки і уточнення відомостей, наданих свідком ОСОБА_8 , у ході якого зафіксовано механізм та обставини спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . З якого слідує що з продемонстрованим відеофайлом слідчого експеременту, ОСОБА_4 був ознайомлений, на внесені відомостей до даної слідчої дії не наполягав;
- цифровим носієм із відеозаписом (диск DVD-R) слідчого експерименту проведеного із свідком ОСОБА_8 ;
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01.12.2023року з якого слідує що об 14год. 10хв. 01.12.2023, з приводу спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_4 ;
- висновком експерта №146/2023 від 04 грудня 2023року, з якого вбачається, що при судово-медичному огляді ОСОБА_8 , 1976 р.н. виявлено: дві рани у лобовій та тім`яній ділянках голови зліва, синець на шкірі повік і крововилив у білковій оболонці лівого ока, синець у щічній та ротовій ділянках лиця зліва, синець в ділянці лівого коліна. Вказані ушкодження виникли за механізмом удару якогось предмета, що діяв як тупий твердий предмет, у термін, що не суперечить зазначеному обстежуваною особою. Рани на голові не були небезпечні для життя в момент заподіяння, відповідно до п. 2.3.1.а), п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, 1995 р.». відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (понад 6-й днів і не більше як три тижні). Синці в ділянці лиця зліва та крововилив в білковій оболонці лівого ока не були небезпечні для життя в момент заподіяння, відповідно до п. 2.3.1. б) «Правил...» відносяться до легких тілесних ушкоджень. 4,6. На момент проведення судово-медичної експертизи дізнанням не представлено об`єктивних даних, які би давали можливість експерту відповісти на поставлені питання;
- протоколом огляду місця події від 01.12.2023року, складеного слідчим СВ Яворівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_28 , в присутності понятих ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , за участю спеціаліста ОСОБА_31 , власника приміщення ОСОБА_32 , з якого вбачається, що об`єктом огляду є трьохкімнатна квартира АДРЕСА_2 . Під час огляду виявлено та вилучено: речі та предмети, які вказані в описовій частині протоколу;
- цифровими носіями із відеозаписом (диск DVD-R) огляду місця події, проведеного 01.12.203року;
- фототаблицями до протоколу огляду місця події від 01.12.2023 року за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у квартирі АДРЕСА_3 ;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 05 грудня 2023року, з якого слідує, що дана слідча дія була проведена з метою перевірки і уточнення відомостей події, що мала місце 30.11.2023року у приміщенні квартири АДРЕСА_3 . Даною слідчою дією встановлено, що ОСОБА_4 відтворив подію, яка мала місце у приміщенні вищевказаної квартири, як саме наносив удари по тілу ОСОБА_7 та ОСОБА_33 ;
- цифровим носієм із відеозаписом (диск DVD-R) слідчого експерименту проведеного із ОСОБА_4 ;
-постановою про проведення судово медичної експертизи від 04.12.2023;
- протоколом тимчасового доступу до речей і документів, під час доступу до до документів 19.01.2024року було вилучено медичну карту стаціонарного хворого №10679 ОСОБА_8 ;
- медичною картою стаціонарного хворого №10679 ОСОБА_8 ;
- протоколом огляду предметів від 19 січня 2024року, з якого слідує, що під час огляду кабінету №7 було виявлено медичну карту стаціонарного хворого №10679 на ім`я ОСОБА_8 від 02.12.2023 в 1-му томі на 14 аркушах, які підшиті без нумерації. В медичній карті є різні медичні записи, аналізи, обстеження. Зокрема вказаний заключний діагноз : струс головного мозку, рвані рани голови. З вказаної медичної карти було зроблені світлокопії документів на 10 арк., які долучаються до матеріалів кримінального провадження;
- постановою про визнання речовими доказами, винесеної 19 січня 2024року старшим слідчим Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_34 , з якої вбачається, що медична карта стаціонарного хворого №10679 на ім`я ОСОБА_8 від 02.12.2023 в 1-му томі на 14 аркушах, визнана речовим доказом у кримінальному провадженні №12023141350001263 від 01.12.2023року. /т.2 а.с.131-132/;
- висновком експерта №189/2023 від 04 грудня 2023року, з якого слідує, що смерть гр. ОСОБА_7 настала від поєднаної травми голови, грудей та кінцівок, яка супроводжувалася травматичним шоком важкого ступеня з наступним розвитком поліорганної недостатності. Настанню смерті сприяло захворювання у вигляді гострого панкреатиту з панкреонекрозом, який виник у ранньому посттравматичному періоді на тлі загальних розладів кровообігу і токсико-аліментарної інтоксикації, призвів до посилення поліорганної дисфункції внаслідок ферментативної агресії та інтоксикації, що підтверджується вираженими альтеративними змінами внутрішніх органів на тлі загальних розладів мікроциркуляції. Згідно історії хвороби №10673 у видихуваному повітрі ОСОБА_7 виявлено етанол в кількості - 1.84%о (проміле);
- висновком експерта №1372/2023 від 04 грудня 2023року, з якого вбачається, що на підставі даних судово-медичного дослідження встановлено, що кроввід трупа ОСОБА_7 , 1982року народження, відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0;
- висновком експерта №1905/2023 від 08 грудня 2023року, при проведенні судово-медичної експертизи шматочків внутрішніх органів від трупа ОСОБА_7 , 1982р.н. встановлено, що вогнищеві крововиливи в тканині головншо мозку з явищами альтерації та ексудації. Набряк головного мозку. Набряк спинного мозку. Гострий панкреонекроз з осередками гнійного запалення та вогнищевими крововиливами. Серозно-геморагічний спленіт. Субтотальні некрози нирок. Дистрофічні зміни міокарду та печінки. Ділянки ателектазів в легенях. Дифузні крововиливи в м`які тканини голови та лівого стегна з ознаками резорбції, дифузні крововиливи в м`які тканини грудей з вираженими реактивними змінами та початковими ознаками резорбції. Крім цього, виявлено жирову дистрофіюпечінки;
-фототаблицями до висновком експерта №1905/2023 від 08 грудня 2023року;
-висновком експерта №10/2024 від 19 січня 2024року, яким встановлено, що при обстеженні гр. ОСОБА_8 07 грудня 2023р. лікарем судово- медичним експертом, згідно з «Висновком судово-медичної експертизи №146/2023» було встановлено: дві рани у лобовій та тім`яній ділянках голови зліва, синець на шкірі повік і крововилив у білковій оболонці лівого ока, синець у щічній та ротовій ділянках лиця зліва, синець в ділянці лівого коліна. Згідно з медичною картою стаціонарного хворого №10672 гр. ОСОБА_8 протягом його стаціонарного лікування 01-06 грудня 2023р. у травматологічному відділенні був встановлений діагноз: «Струс головного мозку. Рвані рани голови». Усі черепно- мозкові ушкодження - струс головного мозку, дві рани у лобовій та тім`яній ділянках голови, синці на лиці зліва, крововилив у білковій оболонці лівого ока не були небезпечні для життя в момент заподіяння, відповідно до п. 2.3.1.а), п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, 1995 р.». відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (понад 6-й днів і не більше як три тижні). Синець в ділянці лівого коліна не був небезпечний для життя в момент заподіяння, відповідно до п. 2.3.1. б) «Правил...» відноситься до легких тілесних ушкоджень. Вказані ушкодження виникли за механізмом удару якогось предмета, що діяв як тупий твердий предмет, можливо у термін, зазначений у постанові про призначення експертизи. Встановлення послідовності спричинення ушкоджень проводиться з врахуванням матеріалів кримінального провадження. 3. Судово- медичних даних про виникнення ушкоджень внаслідок самовільного падіння ОСОБА_8 з висоти власного зросту на площину немає. 5. За даними вказаної вище історії хвороби №10672, підчас госпіталізації 01 грудня 2023р., у видихуваному повітрі ОСОБА_8 виявлено етанол у кількості 2,87%0 (проміле);
-висновком експерта №32/2024-ім від 12 грудня 2023року, з якого слідує, що: Кров від гр. ОСОБА_7 відноситься до групи А, з ізогемаглютинінами анти-В за ізосерологічною системою АВ0. В слідах на фрагменті бавовняної тканини (по постанові «постільної білизни») з кімнати №2 ( об`єкт №4), виявлена кров людини та антиген В з ізосерологічної системи АВО, що може походити від будь-якої особи з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВ0. В слідах на светрі (об`єкти №№6,7,8), виявлена кров людини та антиген А з ізосерологічної системи АВО, що може походити від будь-якої особи з групою крові В ізосерологічної системи АВ0, що може походити від будь-якої особи з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВ0 в тому числі від ОСОБА_7 . В слідах на светрі (об`єкт №9) – виявлена кров людини та антигени А і В ізосерорлогічної системи АВО, що можуть походити від будь-якої особи з групою крові АВ ізосерологічної системи АВ0. Однак, такі результати можуть спостерігатися при умові змішування крові осіб з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В та В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВ0, де антиген А може походити від трупа ОСОБА_7 , а антиген В – від будь-якої особи з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А. В слідах на змиві з підлоги РБК в кімнаті №2 (об`єкт №1), на зіскобі слідів РБК зі стіни в коридорі (об`єкт №2), на змиві з підлоги у коридорі (об`єкт №3), на змиві з фрагмента дерев`яної палиці із наявними слідами РБК (об`єкт №5), виявлена кров людини. Висловитись про групову приналежність крові з вищевказаних слідів не можливо через вплив предмета-носія, усунути яких не вдалось;
-висновком експерта №30/2024-ім від 12 грудня 2023року, з якого вбачається, що на підставі даних судово-медичного дослідження встановлено, що кров, доставлена на марлі, від трупа ОСОБА_7 відноситься до групи А, з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВ0;
-висновком експерта №12/2024-ц від 12 грудня 2023року, з якого слідує, що при судово-медичних дослідженнях трьох недопалків сигарет, вилучених в приміщенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено наступне: в слідах слини на недопалку сигарети ( об`єкт №1) виявлено клітини плоского епітелію особи чоловічої генетичної статі та антиген В по ізосерологічній системі АВО. Отже, дана сигарета ( об`єкт №1) була викурена мужчиною-виділителем /Se/ для якого властивий антиген В і не могла бути викурена потерпілим ОСОБА_7 . В слідах слини на недопалках сигарет /об`єкти №2,3/ виявлено клітини плоского епітелію особи чоловічої генетичної статі та антиген А і В по ізосерологічній системі АВО. Таким чином, виявлені слина та клітини на недопалках від сигарет /об`єкти №2,3/ походять від мужчини виділителя /Se/ з групою крові /слини/ АВ, або за рахунок почергового куріння мужчин виділителів /Se/ з групою крові /слини/ А і В, або АВ, А і ОСОБА_35 слини з групою А /ІІ/ від потерпілого ОСОБА_7 , не виключається, при умові, що він є виділителем /Se/ свого антигену. Висловитись про походження виявленої слини на недопалках сигарет /об`єкти №1,2,3/ від підозрюваного ОСОБА_4 неможливо через те, що у лаболаторію не було доставлено його зразків крові та слини. Категорія видільництва трупа ОСОБА_7 не встановлювалась через відсутність його зразків жовчі та сечі. Дослідження на наявність крові не проводилось через відсутність слідів, схожих на неї;
- висновком експерта №31/2023-ім від 12 лютого 2023року, з якого вбачається, що на основі судово-медичного дослідження речових доказів встановлено наступне: Кров від трупа ОСОБА_7 , 1982 р.н., відноситься до групи А, з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0. На двох марлевих тампонах зі змивами з рук тр. ОСОБА_7 ( об`єкти №1,2), виявлена кров людини і антиген А, що не виключає можливість походження крові від будь-якої особи з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі і від трупа ОСОБА_7 ;
-висновком експерта №13/2024-ц від 12 грудня 2023року, з якого слідує, що при судово-медичній експертизі зрізів нігтьових пластин обох рук трупа ОСОБА_7 , встановлено наступне: В накладеннях бурого кольору на зрізах нігтьових пластин обох рук (об`єкт №1,2), виявлено кров особи чоловічої генетичної статі з антигенами А і В з ізосерологічної системи АВ0 та клітини зроговілого плоского епітелію, статева належність яких не встановлена через відсутність ядер. Отже виявлена кров може походити від мужчини з групою крові АВ, так і за рахунок змішування крові мужчин з групою крові ОСОБА_36 , або АВ, А і ОСОБА_35 крові з групою А /ІІ/ від потерпілого ОСОБА_7 , не виключається. Висловитися про походження виявлених антигенів А і В від підозрюваного ОСОБА_4 неможливо через те, що у лаболаторію не було доставлено його зразка крові;
- висновком експерта №СЕ-19/114-24/1172-Д від 22 січня 2024року, з якого вбачається, що три сліди пальців рук розмірами 25х13мм, 19х12мм, 28х24мм, вилучені при огляді місця події 01.12.2023 по вул.С.Стрільців, 1/40 в м.Новояворівську Яворівського району Львівської області, придатні для ідентифікації за ними особи (осіб), що їх залишила (залишили), а один слід руки розмірами 15х6 мм, та один слід руки розмірами 10х5мм, вилучені там само, для ідентифікації за ними особи (осіб), що їх залишила (залишили) непридатні. Три сліди пальців рук розмірами 25х13мм, 19х12мм, 28х24мм, вилучені при огляді місця події 01.12.2023 по вул.С.Стрільців, 1/40 в м.Новояворівську Яворівського району Львівської області, залишені відповідно великим та вказівним пальцями лівої руки та великим пальцем правої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_4 . Порівняльне дослідження трьох слідів пальців рук розмірами 25х13мм, 19х12мм, 28х24мм, вилучені 01.12.2023, з відтиском мізинця правої руки особи, дактилокарта якої замовнена на ім`я ОСОБА_7 , не проводилось, оскільки відтиск мізинця правої руки відсутній. Порівняльне дослідження одного сліду пальця руки розмірами 15х6мм та одного сліду руки розмірами 10х5мм, вилучені 01.12.2023, з відбитками і відтисками пальців рук та відтисками долонь осіб, дактилокарти яких заповнені на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , не проводилось, оскільки описані вище сліди рук для ідентифікації за ними особи (осіб), що їх залишила (залишили) непридатні;
-Ілюстративними таблицями, таблицею №1 до протоколу огляду місця події від 01.12.2023, дві дактилокарти заповнені на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_7 ;
-висновком судово-психіатричного експерта №177 від 15.02.2024року, з якого слідує, що ОСОБА_4 психічними захворюваннями не страждає і може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період інкримінованих дій ОСОБА_4 також психічним захворюванням не страждав і не виявляв будь-яких тимчасових хворобливих розладів психічної діяльності і міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Клінічних ознак хронічного чи наркоманії ОСОБА_4 не виявляє. ОСОБА_4 не потребує застосування примусових заходів медичного характеру;
-висновком експерта №80/2024ц від 12 лютого 2024року, з якого слідує, що при судово-медичній експертизі зрізів нігтьових пластин обох рук трупа ОСОБА_7 , встановлено наступне: В накладеннях бурого кольору на зрізах нігтьових пластин обох рук /об`єкти №1,2/ виявлено кров особи чоловічої генетичної статі з антигенами А і В ізосерологічної системи АВО та клітини зроговілого плоского епітелію, статева належність яких не встановлена через відсутність ядер. Отже виявлена кров може походити від мужчини з групою крові АВ, так і за рахунок змішування крові мужчин з групою крові ОСОБА_36 , або АВ, А і ОСОБА_35 крові з групою А /ІІ/ від потерпілого ОСОБА_7 , не виключається. Висловитись про походження виявлених антигенів А і В від підозрюваного ОСОБА_4 неможливо через те, що у лаболаторію не було доставлено його зразка крові. Тобто, домішок крові з антигеном В в піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластин обох рук трупа ОСОБА_7 від ОСОБА_8 не виключається;
-висновком експерта №79/2024ц від 12 лютого 2024року, з якого вбачається, що при судово-медичних дослідженнях трьох недопалків сигарет, вилучених в приміщенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено наступне: в слідах слини на недопалку сигарети /об`єкт №1/ виявлено клітини плоского епітелію особи чоловічої генетичної статі та антиген В по ізосерологічній системі АВО. Отже, дана сигарета /об`єкт №1/ була викурена мужчиною-виділителем /Se/ для якого властивий антиген В і не могла бути викурена потерпілим ОСОБА_7 . В слідах слини на недопалках сигарет /об`єкти №2,3/ виявлено клітини плоского епітелію особи чоловічої генетичної статі та антиген А і В по ізосерологічній системі АВО. Таким чином, виявлені слина та клітини на недопалках від сигарет /об`єкти №2,3/ походять від мужчини виділителя /Se/ з групою крові /слини/ АВ, або за рахунок почергового куріння мужчин виділителів /Se/ з групою крові /слини/ А і В, або АВ, А і ОСОБА_35 слини з групою А /ІІ/ від потерпілого ОСОБА_7 , не виключається, при умові, що він є виділителем /Se/ свого антигену. Висловитись про походження виявленої слини на недопалках сигарет /об`єкти №1,2,3/ від підозрюваного ОСОБА_4 неможливо через те, що у лаболаторію не було доставлено його зразків крові та слини. Категорія видільництва трупа ОСОБА_7 не встановлювалась через відсутність його зразків жовчі та сечі. Дослідження на наявність крові не проводилось через відсутність слідів, схожих на неї. Тобто, сигарета /об`єкт №1/ могла бути викурена ОСОБА_8 , при умові, що він є виділителем /Se/ свого антигену, або іншим мужчиною виділителем /Se/ з групою крові В /ІІІ/. Домішок слини та клітин на недопалках сигарет /об`єкти №2,3/ від ОСОБА_8 не виключається, при умові почергового куріння мужчин виділителів /Se/ з групою крові /слини/ А, АВ або А і В;
-ухвалою про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, винесеної 06 грудня 2023року слідчим суддею Львівського апеляційного суду, якою надано дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії, а саме ауді-, відеоконтроль особи, а саме: гр.України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , терміном дії на 60 діб, починаючи з 6 грудня 2023року./т.2 а.с.189/;
-Протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 30.01.2014року;
- потерпілий ОСОБА_8 надав суду заяву, в якій відмовляється від підтримання обвинувачення щодо вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України;
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 09 вересня 2025року, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_7 помер.
- загальним аналізом сечі №21 ОСОБА_8 ;
- постановою про призначення групи слідчих від 01 грудня 2023року, з якої слідує, що у кримінальному провадженні №12023141350001263 від 01.12.2023року призначено групу слідчих у складі слідчих СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області: ОСОБА_37 , ОСОБА_34 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 ;
-постановою про проведення судово-медичної експертизи від 04 грудня 2023року у кримінальному провадженні №12023141350001263 від 01.12.2023року трупа ОСОБА_7 ;
-актом відсутності речового доказу, а саме, конверту, в якому знаходився светер;
-свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 08 лютого 2024року, з якого слідує, що ОСОБА_43 та ОСОБА_44 08 лютого 2024року зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Новояворівської міської ради, актовий запис №10, після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка і дружини - ОСОБА_45 ;
-дорученням про проведення негласних слідчих дій (розшукових) дій у порядку ст.40 КПК України, відповідно до якого працівникам СКП Яворівського РВП ГУ НП виконати ухвалу Львівського апеляційного суду від 06.12.2023року №06636т, №06637т, здійснювати постійний контроль за виконання даних ухвал, та здійснювати фіксацію ходу і результатів негласних слідчих (розшукових) дій відповідно до ст.252 КПК України; 
-постановою про призначення дізнавача від 01.12.2023року, з якої слідує, що у кримінальному провадженні №12023142350000663 від 01.12.2023року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України призначено дізнавача СД Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_46 ;
- постановою прокурора Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 від 05 грудня 2023року, з якої слідує, що підслідність у кримінальному провадженні №12023142350000663 від 01.12.2023року за ч.1 ст.125 КК України визначено за СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області. Матеріали кримінального провадження №12023142350000663 від 01.12.2023року за ч.1 ст.125 КК України №12023141350001263 від 01.12.2023року з правовою кваліфікацією ч.2 ст.121 КК України об`єднати в одне провадження за №12023141350001263;
- копією витягу з ЄРДР відповідно до якого відомості про вчинення кримінального правопорушення відомості щодо якого 01 грудня 2023року внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12023141350001263 з правовою кваліфікацією ч.2 ст.121, ч.1 ст.125 КК України;
Що стосується клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про визнання недопустимии доказів, а  саме, висновку експерта №189/2023 від 04 грудня 2023року, оскільки, експекртиза призначена на підставі постанови слідчого ОСОБА_38 , який не входив в групу слідчих в даному кримінальному провадженню, протоколу огляду місця події від 01.12.2023 складеного слідчим Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_28 , який не був включений в слідчо- оперативну групу по розслідуванню даної справи, висновку експерта №1372/23 від 05.12.2023, та №13/24 від 26.01.2024, які були винесені на зібраних під час огляду місця події неуповноваженою особою слідчим ОСОБА_28 , та винесення постанови про призначення експертизи ОСОБА_8 неуповноваженою особою дізнавачем ОСОБА_47 в якій не вказано номер кримінального провадження, то дослідивши вказані клопотання та співставивши їх із дослідженими доказами, слід прийти до наступного.
Статею 84 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Згідно статей 85 та 86 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Стаття 87 КПК України визначає, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, порушення права особи на захист.
Суд дотримався норм, визначених статтями 10, 22 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою в наданні доказів, дослідженні й доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання всіх учасників процесу суд розглянув відповідно до вимог закону.
При оцінці представлених суду доказів, суд виходить з загальних принципів кримінального судочинства, статей 84, 85, 86, 89 КПК України, практики Європейського суду з прав людини та практики Верховного суду.
Так, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.
У ч.2 ст.8 КПК України визначено що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а у ч.5 ст.9 КПК України наголошено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд, проте вона не визначає критеріїв допустимості доказів, оскільки це питання вирішується перш за все внутрішнім правом і національними судами (справи «Шенк проти Швейцарії», заява№ 10862/84, рішення від 12 липня 1988 року, § 45, 46; «Морейра Ферейра проти Португалії» (№ 2) [ВП], заява № 19867/12, рішення від 11 липня 2017 року;«Хеглас проти Республіки Чехія», заява № 5935/02, рішення від 01 березня 2007 року, § 84).
Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у справі №688/788/15-к від 04 липня 2018 року, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винність обвинуваченого у вчинені злочину, мотив і мета злочину. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Визнаватися допустимими і використовуватися як докази у кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі (рішення Конституційного Суду України від 20.10.2011 № 12-р/п/2011).
Згідно з ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого .
У справі №334/5670/18 від 05.08.2020, Верховний суд вказав, щодо існування інших (умовних) підстав для визнання доказів недопустимими, судам необхідно у кожному конкретному кримінальному провадженні з`ясувати, до яких наслідків порушення вимог кримінального процесуального закону призвели і чи є ці наслідки незворотними (тобто такими, що не можуть бути усунені під час судового розгляду). Якщо мова йде про визнання доказів, отриманих під час слідчих (розшукових) дій, недопустимими, це здебільшого стосується наявності сумнівів у достовірності відомостей, отриманих в результаті їх проведення.
Що стосується доводів сторони захисту про визнання недопустимими доказів наданих стороною обвинувачення, то з врахуванням дослідження таких в судовому засіданні, суд прийшов до наступного.
Щодо клопотання сторони захисту про визнання недопустимими доказами протоколу огляду місця події від 01.12.2023 складеного слідчим СВ Яворівського РВП ГУНП у Львівській області в період часу з 05.год 40хв по 07год30хв, то відповідно до вимог ч.3 ст.214КПКУкраїни здійснення досудового розслідування, крім випадків, передбачених цією частиною, до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події (відомості вносяться невідкладно після завершення огляду або отримання довідки, висновку спеціаліста).Для з`ясування обставин вчинення кримінального проступку до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути:
1) відібрано пояснення;
2) проведено медичне освідування;
3)отримано висновок спеціаліста і знято показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису;
4)вилучено знаряддя і засоби вчинення кримінального проступку, речі і документи, що є безпосереднім предметом кримінального проступку, або які виявлені під час затримання особи, особистого огляду або огляду речей. 
Відтак, протокол огляду місця події від 01.12.2023 був складений слідчим Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_28 , до внесення відомостей в ЄРДР з врахуванням вимог ч.3 ст.214КПКУкраїни, відтак є належним та допустимим доказом як і висновки експерта №1372/23 від 05.12.2023, та №13/24 від 26.01.2024, які проведені з урахуванням даного протоколу огляду МП.
Що стосується визнання недопустимим висновку експерта №189/2023 від 04 грудня 2023року, оскільки, такий проведений на підставі постанови слідчого ОСОБА_38 який не входив в групу слідчих в даному кримінальному провадженню, то суд спростовує дане покликання захисника, оскільки, відповідно до постанови про призначення групи слідчих від 01.12.2023 в склад групи слідчих включено слідчого СВ Яворівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_38 , відтак він вправі був на винесення постанови про призначення експертизи. Що стосується покликання захисника на те, що в цій постанові відсутній номер кримінального провадження, то таке є вимислом останнього, оскільки, в постанові вказано номер провадження 12023141350001263 /Т2 а.с. 100-101/.
Що стосується покликання на винесення неуповноваженою особою дізнавачем СД Яворівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_48 судово медичної експертизи ОСОБА_8 , то таке спростовується постановою про призначення дізнавача від 01.12.2023 в кримінальному провадженню відомості щодо якого внесені в ЄРДР від 01.12.2023 №12023142350000663, постановою про визначення підслідності і об`єднання матеріалів кримінальних проваджень від 01.12.2023 №12023142350000663 та 12023141350001263 від 01.12.2023, та витягом про внесення відомостей в ЄРДР щодо об`єднання кримінальних проваджень передбачених ч.2 ст.125ККУкраїни та ч.2ст.121ККУкраїни в одне провадження, відтак суд приходить до висновку, що вищевказана постанова була винесена уповноваженою нате особою.
Що стосується заяви потерпілого ОСОБА_8 про відмову від обвинувачення передбаченого ч.2 ст.125КК України, то суд прийшов до наступного
Згідно з п.7 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.
Формулювання поняття «злочин, пов`язаний із домашнім насильством» є ширшим за поняття «домашнє насильство» у нормі ст.126-1 КК України і може полягати не лише у вчиненні цього злочину, а й в інших суспільно небезпечних діяннях, які мають ознаки домашнього насильства.
Тлумачення терміну «злочин, пов`язаний із домашнім насильством» надано у постанові Об`єднаної палати ККС ВС від 12.02.2020 у справі № 453/225/19, згідно якої злочином, пов`язаним із домашнім насильством, слід вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини вчинення якого свідчать про наявність у діянні хоча б одного з елементів (ознак), перелічених у ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», незалежно від того, чи вказано їх в інкримінованій статті (частині статті) КК як ознаки основного або кваліфікованого складу злочину. Встановлена у п.7 ч.1 ст.284 КПК заборона закриття кримінального провадження поширюється на осіб, які вчинили злочин, пов`язаний із домашнім насильством, за умови, що слідчі органи пред`явили особі таке обвинувачення і вона мала можливість захищатися від нього».
У постанові від 28.02.2023 у справі № 496/4142/14-к (провадження № 51-4103км22) ККС ВС зробив висновок, що обов`язковою умовою визнання судом злочину - незалежно від його родового чи безпосереднього об`єкта - пов`язаним із домашнім насильством, є відображення зазначеного у формулюванні обвинувачення (у повідомленні про підозру, в обвинувальному акті) із встановленням органами досудового розслідування відповідних фактичних обставин (ступінь родинних відносин або спорідненості між потерпілим та винуватцем, характер насильства тощо).
У ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» наведені наступні визначення термінів:
3) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;
8) особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі;
17) фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
На думку суду виклад фактичних обставин супільно небезпечного діяння, вчиненого ОСОБА_4 в обвинувальному акті свідчать про наявність у діянні елементів (ознак) домашнього насильства у формі фізичного насильства, які містяться в переліку, наведеному у ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оскільки він побив свого батька ОСОБА_8 .
Таким чином, наявні підстави для відмови у закритті кримінального провадження на підставі клопотання потерпілого ОСОБА_8 про відмову від обвинувачення за ч.2 ст. 125 КК України, оскільки ОСОБА_49 вчинив дії насильницького характеру відносно свого батька ОСОБА_8 , тобто відносно родича, що згідно п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України виключає можливість закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення враховуючи вимоги п.7 ч.1 ст.284 Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до ст. 17КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.
Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України», «Ірландія проти Сполученого Королівства» та ін.).
Ретельно проаналізувавши усі надані сторонами кримінального провадження докази з точки зору доведеності ознак складу злочину, інкримінованого обвинуваченому, суд вважає, що сукупність встановлених під час судового розгляду обставин виключає будь-яке інше розуміння подій, викладених в обвинувальному акті, і вказана версія обвинувачення не містить сумнівів в її обґрунтованості та не спростовується доводами сторони захисту.
У іншому рішенні, зокрема, у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін.
Розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши об`єктивно досліджені у судовому засіданні, відповідно до вимог ст.ст.85, 94 КПК України, надані докази в їх сукупності, враховуючи їх логічність, послідовність та узгодженість між собою, суд повно та всебічно з`ясував та встановив під час судового розгляду обставини вчинення кримінального правопорушення та приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.2 ст.121 КК України в судовому засіданні доведена повністю, вказаний висновок судом зроблений поза розумним сумнівом.
Обвинувачений ОСОБА_4   спричинив потерпілому ОСОБА_8  умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.125 КК України.
Відповідно до вимог ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України відноситься до кримінального проступку.
Частиною 2 статті 121 КК України передбачено відповідальність за спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.121 КК України, а саме спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть ОСОБА_7 , що згідно вимог ст.12 КК України, відноситься до тяжкого злочину.
Дії обвинуваченого  ОСОБА_4  правильно кваліфіковані за ч.2ст.125, ч.2 ст.121 КК України.   
Відповідно до пункту 22 постанови Пленуму Верховного суду України від 02 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» питання про умисел, у тому числі на позбавлення іншої особи життя, необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України судом не встановлено.
Обставин, які відповідно до ст.67 КК обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 07.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує, що покарання, як захід державного реагування до осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.
За змістом статей 50,65КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен враховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.
Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», передбачено, що при розгляді справ рішення ЄСПЛ застосовуються як джерело права.
Так, у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним».
Суд, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, через свою неадекватну поведінку, агресію, ра, його вік, стан здоров`я, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, думку потерпілої сторони, яка просила призначити більш жорстке покарання, суспільний інтерес, та приходить до переконання про призначення обвинуваченому покарання у межах санкцій ч.2 ст.125, та ч.2 ст.121ККУкраїни за якою кваліфіковано дані злочин, із застосуванням вимог ст.70ККУкраїни у вигляді позбавлення волі. 
Суд вважає, що саме це покарання, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Що стосується цивільного позову ОСОБА_11 , яка також діє в інтересах ОСОБА_12 до цивільного відповідача ОСОБА_4 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, то слід прийти до наступного.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до положень ч.1, 5 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. 
Згідно з ч.1 та 2 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
За положеннями частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Відповідно до роз`яснення постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» зі змінами, відповідно до яких під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення,тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуючи стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. 
Згідно ч. 2 ст. 55 КПК України момент виникнення в особи статусу потерпілого як учасника кримінального провадження: права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Як встановлено в судовому засданні потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 отримали душевні страждання, через які змінився їх спосіб життя і цінності, появилась тривога, сум, відчай, вони втратили сон та душевний спокій. До вказаної події ОСОБА_12 підтримувала тісний зв`язок із своїм батьком ОСОБА_7 , вони разом проводили багато часу, дитина була дуже прив`язана до батька. ОСОБА_7 допомагав ОСОБА_11 у вирішенні багатьох життєвих проблем та підтримував її у складний час. ОСОБА_11 залишилась без чоловіка, а її донька без батька, і цю моральну травму, вони змушені нести впродовж усього життя, кожен ранок прокидаючись з відчуттям болю яке зазнали вдень смерті ОСОБА_7 , оскільки, в одну мить зникло поняття сімейного щастя.
Суд, з врахуванням матеріального стану обвинуваченого, який ніде не працює тривалий час перебуває під вартою, вважає за необхідне в межах розумності, справидливості та співмірності у порівнянні до перенесених ними страждань, цивільний позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_11 моральну шкоду в розмірі 350000грн.
Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_12 моральну шкоду в розмірі 350000грн.
Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_11 витрати на правову допомогу в розмірі 15 000грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги від 12.01.2024року.
В решті цивільний позов залишити без задоволення.
Строк відбуття покарання рахувати з 07 грудня 2023 року, тобто з часу обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, залишити без змін.
Згідно з вимогами ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, суд вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації.
Враховуючи наведене, заходи забезпечення у виді арешту, які накладені на підставі ухвали слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 05.12.2023 року підлягають скасуванню.
Речові докази слід вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Витрати за проведення експертизи стягнути з обвинуваченого в користь держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 174, 368, 370, 371, 374, ч.15ст.615 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 01 (одного) року обмеження волі.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 09 (дев`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у вигляді 9(дев`яти) років позбавлення волі.
Зарахувати в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 07.12.2023 по час набрання вироком законної сили з розрахунку один день позбавлення волі за один день попереднього ув`язнення.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з 07 грудня 2023 року. 
До вступу вироку в законну силу залишити обвинуваченому ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою без змін.
Арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 05.12.2023 року - скасувати.
Речові докази у справі а саме: фрагмент дерев`яної палиці з наявними слідами речовини бурого кольору, який поміщено у паперовий конверт; фрагмент постільної білизни з наявними слідами речовини бурого кольору, який поміщено у паперовий конверт; змив з підлоги РБК в кімнаті №2, який поміщено у паперовий конверт; зіскоб слідів РБК з стіни в коридорі, який поміщено у паперовий конверт; змив з підлоги у коридорі, який поміщено у паперовий конверт; три недопалки сигарет у кухні, які поміщено у паперовий конверт, які вилучені під час огляду місця події від 01.12.2023року, після вступу вироку в законну силу – знищити;
- мобільний телефон марки «Нокія» поміщений у спецпакет №WAR0000598, після вступу вироку в законну силу – повернути власнику.
Цивільний позов ОСОБА_11 , ОСОБА_12 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІПН: НОМЕР_3 в користь ОСОБА_11 моральну шкоду в розмірі 350 000(триста п`ятдесят тисч)грн.
Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_12 моральну шкоду в розмірі 350 000(триста п`ятдесят тисяч) грн.
Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_11 витрати на правову допомогу в розмірі 15 000(п`ятнадцять тисяч) грн.
В решті позовні вимоги залишити без задоволення.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової дактилоскопічної експертизи за висновком №СЕ-19/114-24/1172-Д від 22.01.2024року, в сумі 2 650 (дві тисячі шісот п`ятдесят)грн. 48коп.
Заяву ОСОБА_8 -залишити без задоволення.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суд протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області.
Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
СУДДЯ: ОСОБА_1