Справа № 604/1407/25
Провадження № 2/604/162/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2026 року селище Підволочиськ
Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого – судді Сташківа Н.Б.,
за участі секретаря судового засідання Крупи А.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в селищі Підволочиську Тернопільської області цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі ТОВ «ФК «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») звернулось до Підволочиського районного суду Тернопільської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що 06 березня 2025 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в межах якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1521-9322 продукту «Credos» (далі Договір №1521-9322, кредитний договір).
На офіційному веб-сайті ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» у вільному доступі для всіх клієнтів ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, а саме: Договір кредиту (примірний Договір на момент укладення); Правила надання грошових коштів у кредит (чинні на момент укладення договору); Згода на обробку персональних даних; Публічна інформація; Положення про конфіденційність. Крім того, на веб-сайті ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» розміщена довідкова інформація з надання розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг. При укладенні договору Відповідачем були здійсненні дії, які чітко свідчать про її свідомий вибір щодо укладення договору. Без відповідних дій з боку відповідача укладення договору було б неможливе. ОСОБА_1 було надано наступний одноразовий ідентифікатор А1275 для підписання вищевказаного кредитного договору, підтвердження ознайомлення з Правилами та іншими супутніми документами.
Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит для задоволення особистих потреб на таких умовах: сума кредиту 20000 грн, строк кредитування 365 днів, стандартна процента ставка - 1 % в день, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дня укладення договору, у цей період можливе застосування зниженої/пільгової процентної ставки, з 181 дня застосовується процентна ставка 0,74%, комісія за видачу кредиту становить 15% від суми кредиту.
02 травня 2025 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду до Договору про відкриття кредитної лінії №1521-9322, згідно з якою кредитодавець зобов`язався додатково надати кредит у розмірі 7200 грн., строк кредитування 365 днів, комісія за видачу кредиту 15%, стандартна процента ставка - 1 % в день, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дня укладення договору, у цей період можливе застосування зниженої/пільгової процентної ставки, з 181 дня застосовується процентна ставка 0,74%, комісія за видачу кредиту становить 15% від суми кредиту.
ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» свої зобов`язання виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі 20000 грн. 06 березня 2025 року та 7200 грн. 02 травня2025 року відповідно до умов укладених між сторонами договорів. Відповідач підтвердила виникнення своїх зобов`язань шляхом прийняття виконання зобов`язання ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме отримавши кредитні кошти. Відповідач не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин.
Загальний розмір грошових вимог кредитодавця до відповідача, які виникли на підставі Договору №1521-9322 станом на 22 жовтня 2025 року становлять 68728,00 грн., що складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 20000 грн., заборгованості за нарахованими процентами – 36648,00 грн., заборгованості за процентами річних на підставі ст.625 ЦК – 11000 грн. заборгованості по комісії – 1080 грн.
Відповідач не виконала в повному обсязі свої грошові зобов`язання перед ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» за кредитним договором після спливу строку кредитування, встановленого його умовами. У зв`язку з цим позивач просить суд стягнути заборгованість з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати.
Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 30 грудня 2025 року було відкрито провадження у даній цивільній справі, вирішено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.
02 березня 2026 року від відповідача до суду надійшов відзив, згідно якого відповідач вказала, що визнає факт укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів та свій обов`язок повернення фактично отриманої суми основного боргу в межах, підтверджених належними доказами. Також визнає здійснення платежів з метою пролонгації строку користування кредитом, що впливало на строки виконання зобов`язання та порядок нарахування процентів. Однак не визнає заявлені позивачем вимоги в частині стягнення комісії у розмірі 1080 грн, процентів за користування кредитом у сумі 36648 грн та 3% річних та інфляційних втрат відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України як необґрунтовані, недоведені належними доказами та такі, що підлягають перевірці й обов`язковому перерахунку судом. Просила суд відмовити у стягненні 1080 грн комісії та 11000 грн процентів за ст. 625 ЦК України.
У судове засідання представник позивача не з`явився, до матеріалів справи додав клопотання, в якому вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу без його участі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. 
Відповідач та її представник у судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи. 04 березня 2026 року до суду надійшла заява представника відповідача про перенесення розгляду справи. Інших заяв чи клопотань від сторони відповідача до суду не надходило. 
Згідно із частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
06 березня 2025 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в межах якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1521-9322 (а.с.11-15 зворот).
Сторонами погоджено наступні умови надання кредиту: сума кредиту 20000 грн. (п.4.1. договору), строк кредитування 365 днів (п.4.14. договору), стандартна процента ставка - 1 % в день, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дня укладення договору, у цей період можливе застосування зниженої/пільгової процентної ставки, з 181 дня застосовується процентна ставка 0,74% (п.4.10. договору), комісія за видачу кредиту становить 15% від суми кредиту(п.4.11. договору).
Як передбачено п.3.2 кредитного договору для укладання цього договору. у порядку, встановленому Правилами, позичальник надає кредитодавцю інформацію щодо бажання отримати кредит, шляхом заповнення на веб-сайті кредитодавця усіх граф відповідної форми. Надаючи таку інформацію, позичальник вказує повні, точні та достовірні особисті дані, заповнення яких передбачено відповідною сторінкою веб-сайту кредитодавця та які необхідні для укладення даного договору. Позичальник несе відповідальність за дійсність та достовірність таких даних.
Номером особистого електронного платіжного засобу позичальника у даному договорі вказано: НОМЕР_1 .
Відповідно до положень п.4.6. договору, кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми вказаної у п.4.1 договору на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Ініціювання безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього договору, здійснюється кредитодавцем безпосередньо після укладення сторонами цього Договору та надіслання Позичальнику примірнику Договору та додатків до нього у вигляді електронного документа. Кредит вважається наданим Позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку Кредитодавця за належними реквізитами для їх наступного зарахування на електронний платіжний засіб, зазначений Позичальником при оформленні Кредиту. 
Договір про відкриття кредитної лінії №1521-9322 від 06 березня 2025 року підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) номер пароля А1275 (а.с. 12 зворот).
02 травня 2025 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду до Договору про відкриття кредитної лінії №1521-9322. Дана додаткова угода підписана ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) номер пароля А0512 (а.с. 16). Згідно умов вказаної додаткової угоди кредитодавець зобов`язався надати додаткові кредитні кошти у розмірі 7200 грн., строк кредитування після укладення цієї додаткової угоди 365 днів (п.3 додаткової угоди), комісія за видачу кредиту 15% (п.2.6. додаткової угоди), стандартна процента ставка - 1 % в день, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дня укладення додаткової угоди, у цей період можливе застосування зниженої/пільгової процентної ставки, з 181 дня застосовується процентна ставка 0,74% (п.2.8. додаткової угоди), комісія за видачу додаткових коштів становить 15% від суми додаткових коштів (п.2.6. додаткової угоди). Номером особистого електронного платіжного засобу позичальника вказано: НОМЕР_2 .
Відповідач у наданому суду відзиві визнає факт укладення спірного кредитного договору та факт часткової сплати заборгованості, тому на підставі ч.1 ст.82 ЦПК України суд визнає вказані обставини такими, що не підлягають доказуванню.
Згідно з розрахунком заборгованості за договором 1521-9322 від 06 березня 2025 року ОСОБА_1 станом на 22 жовтня 2025 має заборгованість за вказаним договором у сумі 68728,00 грн, яка складається з: основного боргу 20000,00 грн; відсотків 36648,00 грн; відсотків за ст. 625 ЦК України 11000,00 грн., комісії в сумі 1080,00 грн. Крім цього із зазначеного розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 здійснювала часткове погашення заборгованості, а також що позивачем при видачі кредитних кошті та додаткових коштів було нараховано комісію.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).
За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до частини 3 статті 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч.1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до ч.4 статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні, зокрема, загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Однак суд не погоджується із розрахунком заборгованості здійсненим позивачем, та зауважує, що 24 грудня 2023 року вступив в силу Закон «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким було внесені зміни до Закону «Про споживче кредитування» та скасовано положення про звільнення споживача від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за договорами про споживчий кредит, укладеними пізніше 30-го дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Разом із тим, виник конфлікт між нормами пункту 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону «Про споживче кредитування», за змістом якого через 30 днів після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» дозволяється встановлення договірної відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, і пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Згідно з частинами 1,2 стаття 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон). Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України.
Таким чином, усі закони України, які є актами цивільного законодавства, повинні відповідати ЦК України.
У Рішенні Конституційного Суду України від 13 березня 2012 року у справі № 5-рп/2012 вказано: «Виходячи з наведеного Конституційний Суд України вважає, що невідповідність окремих положень спеціального закону положенням Кодексу не може бути усунена шляхом застосування правила, за яким з прийняттям нового нормативно-правового акта автоматично призупиняє дію акт (його окремі положення), який був чинним у часі раніше. Оскільки Кодекс є основним актом цивільного законодавства, то будь-які зміни у регулюванні однопредметних правовідносин можуть відбуватися лише з одночасним внесенням змін до нього відповідно до порядку, встановленого абзацом третім частини другої статті 4 Кодексу».
Відтак хоч Закон № 3498-IX від 22 листопада 2023 року прийнятий пізніше, проте статтею 4 ЦК України встановлено, що інші закони України приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України, а на суб`єкта законодавчої ініціативи, що подає до Верховної Ради проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж ЦК України, покладено обов`язок одночасно подати до Верховної Ради проект закону про внесення змін до ЦК України, які мають розглядатися одночасно.
Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин відповідні зміни до ЦК України подані не були, то з огляду на положення статті 4 ЦК України та позицію Конституційного Суду України застосування колізійного принципу lex posterior derogat priori (лат. «пізніший закон скасовує попередній») у цій ситуації неможливе.
Отже, зазначення у ЦК України про необхідність прийняття інших законів відповідно до цього Кодексу є достатньою підставою вважати, що норма ЦК України превалює над однопредметною нормою іншого нормативно-правового акта, який має юридичну силу закону України.
Спеціальні норми закону можуть містити уточнюючі положення, проте не можуть прямо суперечити положенням ЦК України.
Таким чином, ЦК України має вищу юридичну силу, тому до цих правовідносин підлягає застосуванню положення пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України, а тому відповідачка звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а саме від обов`язку сплати процентів на підставі статті 625 ЦК України.
Крім того, з приводу нарахування комісії за видачу кредитних коштів та додаткових коштів, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання, обслуговування та повернення кредиту.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Частиною 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлюється, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Згідно з ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Керуючись положеннями ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 07 червня 2023 року у справі № 686/14530/15 (провадження № 61-13299св22), в якій суд касаційної інстанції зауважив, що оскільки сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит в даному випадку, тому пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди є нікчемними, у зв`язку з чим підстави для нарахування банком комісії на підставі нікчемних умов договору є безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником).
У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів (п.31.25 постанови).
Суд звертає увагу, що як кредитним договором так і укладеною додатковою угодою договору встановлено сплату комісії, пов`язаної з наданням кредиту у розмірі 15% від суми Кредиту.
Однак кредитором в Договорі не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, та за які позивачем встановлена комісія. 
Оскільки позивач встановив плату за указані вище послуги, але не надав їх переліку і погодження зі споживачем при укладенні Договору, суд вважає, що положення щодо обов`язку відповідача сплачувати комісію за надання кредиту у розмірі 15% є нікчемними відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».
Більш того така комісія не могла бути нарахована відповідачу, однак з розрахунку заборгованості наданого позивачем вбачається, що при погашенні відповідачем суми заборгованості, позивачем було списано, зокрема суму комісії, що відобразилось на некоректному коригуванні тіла кредиту, а отже і неправильному розрахунку заборгованості відповідача.
Так при визначені суми заборгованості відповідача перед позивачем, суд виходить з того, що між сторонами було укладено кредитний договір з наступними істотними умовами: початкова сума кредиту 20000 грн., яка коригувалась відповідно до умов укладеної додатковою угодою угодами укладеною між сторонами; нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з дати видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, за наступною Стандартною процентною ставкою 1.00% (одна ціла, нуль сотих процентів) за кожен день користування Кредитом; строк кредитування, з урахуванням додаткової угоди укладеної між сторонами становить 422 дні.
Враховуючи наведене, суд вважає, що заборгованість відповідача перед позивачем слід розраховувати наступним чином:
За період з 06 березня 2025 року по 14 квітня 2025 року включно тіло кредиту становить 20000 гривень, відсоткова ставка становить 1% за кожен день користування кредитом, а отже за вказаний період, а саме 40 календарних днів заборгованість позивача становила 28000,00 грн.
15 квітня 2025 року відповідач ОСОБА_1 здійснила часткове погашення заборгованості на суму 21000,00 грн., внаслідок чого, після сплати нарахованих відсотків, тіло кредиту зменшилось до 7000 грн.
Тому, за період з 15 квітня 2025 року по 01 травня 2025 року включно тіло кредиту становить 7000 гривень, відсоткова ставка становить 1% за кожен день користування кредитом, а отже за вказаний період, а саме 17 календарних днів заборгованість позивача становила 8190,00 грн.
02 травня 2025 року відповідач ОСОБА_1 уклала з відповідачем додаткову угоду до договору кредиту про надання додаткових кредитних коштів на суму 7200 грн., внаслідок чого тіло кредиту було збільшено до 14200 грн.
Тому за період з 02 травня 2025 року по 22 жовтня 2025 року включно (кінцева дата розрахунку проведеного позивачем) тіло кредиту становить 14200,00 гривень, відсоткова ставка становить 1% за кожен день користування кредитом, а отже за вказаний період, а саме 174 календарних днів заборгованість позивача становить 40098,00 грн., з яких тіло кредиту 14200,00 грн. та відсотки за користування кредитом 25898,00 грн. Саме така сума заборгованості підлягає стягненню із відповідача на користь позивача за спірним кредитним договором.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За подання позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. 
Оскільки позовні вимоги задоволено частково (на 58,34 %), тому пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1413,23 грн. (2422,40 грн х 58,34 % = 1413,23 грн.).
Керуючись ст.ст.141, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 38548598, місцезнаходження: м.Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 407) заборгованість за кредитним договором №1521-9322 від 06 березня 2025 року в розмірі 40098 (сорок тисяч дев`яносто вісім) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 38548598, місцезнаходження: м.Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 407) понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 1413 (одна тисяча чотириста тринадцять) гривень 23 (двадцять три) копійки.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:          Н.Б. Сташків