ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Давидюка Тараса, 26А, м. Рівне, 33013, тел. (0362) 62 03 12, код ЄДРПОУ: 03500111,
e-mail: inbox@rv.arbitr.gov.ua, вебсайт: https://rv.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2026 р. м. Рівне Справа № 918/280/26 

Господарський суд Рівненської області у складі судді Мовчуна А.І., розглянувши матеріали справи
за позовом керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської обласної ради
до відповідача - 1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Електрогазпостач"
до відповідача - 2 Навчально - реабілітаційного центру в с. Ясининичі Рівненської обласної ради
про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 75 703,66 грн.

Секретар судового засідання Агаєва Н.Б.
В засіданні приймали участь:
Прокурор: Першко А.А.;
Від позивача: не з`явився;
Від відповідача - 1: не з`явився;
Від відповідача - 2: Рибалко Б.А.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.
До Господарського суду Рівненської області 12.03.2026 надійшла позовна заява керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської обласної ради до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Електрогазпостач" про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 75703,66 грн.
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.01.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Електрогазпостач" та Навчально - реабілітаційним центром в с. Ясининичі Рівненської обласної ради було укладено договір № ЕЛ/72/01/24 про постачання електричної енергії споживачу.
Згодом, сторони уклали дві додаткові угоди, якими збільшили ціну за одиницю товару, посилаючись на коливання ціни такого товару на ринку. Відтак, за період дії договору ціна на електричну енергію збільшилась з 8,82 грн з ПДВ за 1 кВт/год до 10,56 грн з ПДВ за 1 кВт/год, тобто на 19,70 %.
На переконання прокурора, додаткова угода № 3 від 04.07.2024 та додаткова угода № 4 від 12.08.2024 укладені всупереч Закону України "Про публічні закупівлі", а тому їх необхідно визнати недійсними в судовому порядку.
Оскільки додаткові угоди підлягають визнанню недійсними, то розрахунок за поставлену електроенергію у червні 2024 - січні 2025 року повинен здійснюватися за ціною, визначеною у додатковій угоді № 2 від 14.03.2024, а саме 7,62 грн за 1 кВт/год з ПДВ. Таким чином, грошові кошти в сумі 75703,66 грн є такими, що були безпідставно одержані Товариством з обмеженою відповідальністю "Електрогазпостач", а тому у відповідності до ст. ст. 216, 1212 ЦК України, підлягають поверненню.
У письмових поясненнях щодо позову представник Рівненської обласної ради, зазначає, що Рівненська обласна рада не має повноважень здійснювати контроль, передбачений п. 9 ч. 5 ст. 22 Бюджетного кодексу України, а також контроль у сфері публічних закупівель відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки не є головним розпорядником бюджетних коштів для Навчально - реабілітаційного центру в с. Ясининичі Рівненської обласної ради. Вказує, що відповідно до наказу начальника Рівненської обласної військової адміністрації від 08.12.2023 № 491 "Про обласний бюджет Рівненської області на 2024 рік" головним розпорядником бюджетних коштів обласного бюджету для фінансування сфери освіти є Департамент освіти і науки Рівненської обласної державної адміністрації.
У відзиві на позовну заяву представник Навчально - реабілітаційного центру в с. Ясининичі Рівненської обласної ради зазначає, що у позовній заяві не пред`явлено вимогу до відповідача - 2, що має наслідком порушення позивачем вимог ст. 45,47-50 ГПК України у частині вірного визначення та/або залучення учасників справи. Також вважає, що позивачем не доведено неефективне використання коштів та/або наявність негативних наслідків для держави. Вказує, що центр є самостійною юридичною особою та може здійснювати захист своїх прав, а позивач позбавив його права на звернення до суду з відповідним позовом.
У відповіді на відзив керівник Рівненської окружної прокуратури зазначає, що відповідно до постанов Верховного Суду у справі за позовом заінтересованої особи про визнання недійсним договору як відповідачі мають залучатись всі сторони правочину, а тому належними відповідачами є сторони оспорюваного договору, а не одна із них. Вказує, що додаткові угоди № 3 від 04.07.2024 та № 4 від 12.08.202 ,щодо збільшення ціни електричної енергії підлягають визнанню недійсними тому, що їхнє укладення призвело до перевищення допустимої межі збільшення ціни за одиницю товару (10%), що визначена Законом України "Про публічні закупівлі". Стверджує, що додатковими угодами № 3 від 04.07.2024 та № 4 від 12.08.2024 передбачено збільшення ціни за 1 кВт*год спожитої електроенергії після виконання продавцем зобов`язання з передачі товару у власність покупця. Вказане суперечить вимогам ч. 3 ст. 632 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Щодо твердження відповідача про передчасне звернення до суду та не можливість Центру самостійно захистити порушені права прокурор зазначає, що Рівненською окружною прокуратурою на адресу Рівненської обласної ради 12.02.2026 скеровано лист в порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", яким повідомлено про виявлені порушення вимог Закону України "Про публічні закупівлі" при укладенні додаткових угод до Договору № ЕЛ/72/01/24 від 23.01.2024. З відповіді Рівненської обласної ради, яка долучена до позовної заяви встановлено, що остання зверталася листом до РНЦ с. Ясининичі, однак останні повідомили про відсутність порушень вимог законодавства.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 16.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 09.04.2026.
16.03.2026 через підсистему "Електронний суд" від керівника Рівненської окружної прокуратури надійшло клопотання про залучення співвідповідача.
30.03.2026 через підсистему "Електронний суд" від Рівненської обласної ради надійшла заява про долучення письмових пояснень щодо позову, у яких, серед іншого, просить розглядати справи за відсутності їх представника.
Ухвалою суду від 09.04.2026 задоволено клопотання керівника Рівненської окружної прокуратури про залучення співвідповідача. Залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Навчально - реабілітаційний центр в с. Ясининичі Рівненської обласної ради. Відкладено підготовче засідання на 06.05.2026.
15.04.2026 через підсистему "Електронний суд" від керівника Рівненської окружної прокуратури надійшло клопотання про долучення доказів.
Ухвалою суду від 06.05.2026 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 918/280/26 на 30 днів до 15.06.2026 включно. Підготовче засідання відкладено на 21.05.2026.
11.05.2026 через підсистему "Електронний суд" від Навчально - реабілітаційного центру в с. Ясининичі Рівненської обласної ради надійшов відзив на позовну заяву.
13.05.2026 через підсистему "Електронний суд" від керівника Рівненської окружної прокуратури надійшла відповідь на відзив
Ухвалою суду від 21.05.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.06.2026.
15.06.2026 через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача - 2 надійшло клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження та зупинення провадження у справі.
17.06.2026 через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача - 1 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі. 
17.06.2026 через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача - 1 надійшли письмові пояснення у справі. 
В судовому засіданні 17.06.2026 представник відповідача - 2 підтримав подане клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження та зупинення провадження у справі, просив задоволити його повністю. 
Прокурор заперечив проти заявленого клопотання та просив відмовити у його задоволенні.
Позивач та відповідач - 1 не забезпечили явку уповноважених представників, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином у встановлений законом строк.
Згідно частини 1 статті 2 Господарського процесуального Кодексу України (надалі - ГПК України), завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Відповідно до частини 1 статті 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Суд враховує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).
Враховуючи викладене та положення статей 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе проводити розгляд справи по суті за наявними матеріалами справи та за відсутності учасників справи, які не прибули у судове засідання.
Розглянувши клопотання про зупинення провадження у справі, судом встановлено наступне.
В обґрунтування даних клопотань представники відповідачів зазначають, що 07.05.2026 їм стало відомо про відкриття Першою колегією суддів Другого сенату Конституційного Суду України конституційного провадження у справі за конституційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" щодо конституційності пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (справа № 3-78/2026 (178/26).
Відповідачі вважають, що вирішення Конституційним Судом України справи №3-78/20269 (178/26) матиме істотне значення для правильного вирішення справи № 918/280/26, оскільки предметом конституційного провадження є перевірка конституційності пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", положення якого підлягають застосуванню під час вирішення даного спору щодо правомірності збільшення ціни за одиницю товару у зв`язку з коливанням ціни на ринку з урахуванням встановленого законом 10-відсоткового обмеження.
Відтак, відповідачі зазначають, що наявні підстави для зупинення провадження у даній справі до прийняття Конституційним Судом України відповідного рішення.
Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 01.03.2024 у справі № 910/17615/20, зазначив, що: по-перше, провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього; по-друге, під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи необхідно розуміти те, що обставини, які розглядаються в такій справі, не можуть бути встановлені судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, черговості розгляду вимог тощо; по-третє, обов`язкова пов`язаність справи, що зупиняється, з іншою, в якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на докази у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.
Таким чином, для вирішення питання про зупинення провадження у справі з огляду на вимоги пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України, суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати: чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи з вказівкою на обставини, які встановлюються судом в іншій справі.
Під неможливістю розгляду справи необхідно розуміти відсутність у господарського суду можливості самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.
Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.
Для вирішення питання про зупинення провадження у справі, господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати чим обумовлюється неможливість розгляду справи. Саме по собі твердження про неможливість розгляду даної справи до розгляду іншої справи не може бути підставою для застосування пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України.
Поряд із цим суд враховує, що саме по собі відкриття Конституційним Судом України конституційного провадження щодо перевірки конституційності окремої норми закону не свідчить про об`єктивну неможливість розгляду цієї господарської справи.
У межах справи № 918/280/26 суд має встановити обставини укладення додаткових угод, зміст умов договору про закупівлю, наявність або відсутність документального підтвердження коливання ціни електричної енергії на ринку, розмір збільшення ціни за одиницю товару, а також правові наслідки такого збільшення. Вказані обставини входять до предмета доказування у цій справі та можуть бути встановлені господарським судом на підставі наявних у матеріалах справи доказів.
Розгляд Конституційним Судом України справи № 3-78/2026(178/26) не передбачає встановлення фактичних обставин, які мають преюдиційне значення для даної справи, зокрема не стосується факту укладення між сторонами додаткових угод, їх змісту, розміру зміни ціни, належності поданих відповідачем доказів чи правильності здійсненого прокурором розрахунку заявленої до стягнення суми.
Отже, наведені заявником обставини свідчать не про об`єктивну неможливість розгляду цієї справи, а фактично про очікування можливого формування Конституційним Судом України правової позиції щодо конституційності положень пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі".
Таке очікування саме по собі не є підставою для зупинення провадження у справі у розумінні пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України.
Суд також враховує, що відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Це означає, що за загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто, до події, факту застосовується той закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.
За змістом частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
У постанові від 18.11.2020 у справі № 4819/49/19 Велика Палата Верховного Суду наголосила: аналіз норм розділу ХІІ Конституції України ("Конституційний Суд України") та Закону України від 13.07.2017 № 2136-VIII "Про Конституційний Суд України" дає підстави дійти висновку про те, що рішення КСУ має пряму (перспективну) дію в часі і застосовується щодо тих правовідносин, які тривають або виникли після його ухвалення. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення рішення КСУ, однак продовжують існувати після його ухвалення, то на них поширюється дія такого рішення КСУ.
Тобто рішення КСУ поширюється на правовідносини, які виникли після його ухвалення, а також на правовідносини, які виникли до його ухвалення, але продовжують існувати (тривають) після цього. Водночас чинним законодавством визначено, що Конституційний Суд України може безпосередньо у тексті свого рішення встановити порядок і строки виконання ухваленого рішення.
Крім того, згідно з частиною третьою статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
На час розгляду справи по суті положення пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" є чинними, не визнані неконституційними та підлягають застосуванню судом при вирішенні спору. Суд не вправі відмовитися від застосування чинної норми закону лише з підстав відкриття конституційного провадження щодо її перевірки.
Водночас необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчитиме про порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.
Аналогічний висновок щодо відсутності підстав для зупинення провадження до набрання законної сили судовим рішенням Конституційного Суду України у справі № 3- 78/2026 (178/26) викладений у постанові Верховного Суду від 12.05.2026 у справі № 924/560/24, і такий висновок враховується судом відповідно до частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" та частини 4 статті 236 ГПК України.
За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачами не доведено наявності передбачених пунктом 5 частини 1 статті 227 ГПК України підстав для зупинення провадження у справі №918/280/26, у зв`язку з чим клопотання представників відповідачів про зупинення провадження у справі задоволенню не підлягають.
У судовому засіданні 17.06.2026 присутні представники сторін надали пояснення по суті позовних вимог. 
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Навчально - реабілітаційним центром в с. Ясининичі Рівненської обласної ради проведено закупівлю UA-2024-01-03-005970-а за предметом: ДК 021:2015:09310000-5 Електрична енергія, очікуваною вартістю 630000,00 грн.
Надалі, між Навчально - реабілітаційним центром в с. Ясининичі Рівненської обласної ради (надалі - споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Електрогазпостач" (надалі - постачальник) укладено договір № ЕЛ/72/01/24 про постачання електричної енергії споживачу від 23.01.2024 (надалі - договір).
За цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (п. 2.1 договору).
Кількість товару: 70000,00 кВт*год (п. 2.4 договору). 
Загальна вартість договору становить 617400,00 грн, в тому числі ПДВ 102900,00 грн (п. 5.1 договору).
Ціна за 1 кВт*год електричної енергії становить 8,82 грн з урахуванням ПДВ (п. 5.2 договору).
Відповідно до п. 5.4 договору, споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергію, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком № 2 до цього договору.
Відповідно до додатку № 2 до договору № ЕЛ/72/01/24 про постачання електричної енергії споживачу від 23.01.2024 ціна за електричну енергію за 1 кВт/год з урахуванням актуального тарифу на послуги з передачі та розподілу, встановленого НКРЕКП, становить 8,82 грн з ПДВ.
Відповідно до п. 5.6 договору істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: 
5.6.1 зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; 
5.6.2 погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення; 
5.6.3 покрашення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; 
5.6.4 продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; 
5.6.5 погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг); 
5.6.6 зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування, а також у зв`язку з зміною системи оподаткування пропорційно до зміни податкового навантаження внаслідок зміни системи оподаткування;
5.6.7 зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін. зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS, регульованих цін (тарифів), нормативів, середньозважених цін на електроенергію на ринку "на добу наперед", що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни; 
5.6.8 зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої ст. 41 Закону, а саме дія договору про закупівлю може бути продовжена на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в початковому договорі про закупівлю, укладеному в попередньому році, якщо видати на досягнення цієї цілі затверджено в установленому порядку.
Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами, скріплення печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання електричної енергії до 31.12.2024 (включно), а в частині розрахунків – до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п. 13.1 договору).
Споживачем підписана заява - приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу, що є додатком № 1 до договору № ЕЛ/72/01/24 про постачання електричної енергії споживачу від 23.01.2024.
Надалі, між сторонами підписано три додаткові угоди, якими змінено ціну за одиницю товару:
А саме:
1) додатковою угодою № 2 від 14.03.2024 ціну за 1 кВт*год електричної енергії зменшено до 7,62 грн з ПДВ;
2) додатковою угодою № 3 від 04.07.2024 ціну за 1 кВт*год електричної енергії збільшено до 9,72 грн з ПДВ;
3) додатковою угодою № 4 від 12.08.2024 ціну за 1 кВт*год електричної енергії збільшено до 10,56 грн з ПДВ.
Додатковою угодою № 2 від 14.03.2024, керуючись Господарським та Цивільним кодексом України, з урахуванням пп.5 п.19 Особливостей, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування", згідно з п.п. 5.6.5 п. 5.6 та п. 13.5 договору про постачання електричної енергії споживачу від 23.01.2024 № ЕЛ/72/01/24, ціну зменшено до 7,62 грн з ПДВ за 1 кВт*год.
Згідно п. 2 вказаної додаткової угоди дана додаткова угода набуває чинності з моменту підписання її сторонами та розповсюджує свою дію на відносини, що виникли з 01.04.2024.
Додатковою угодою № 3 від 04.07.2024, керуючись Господарським та Цивільним кодексом України, з урахуванням пп.7 п.19 Особливостей, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування", згідно з п.п. 5.6.7 п. 5.6 та п. 13.5 договору про постачання електричної енергії споживачу від 23.01.2024 № ЕЛ/72/01/24, ціну збільшено до 9,72 грн з ПДВ за 1 кВт*год.
Згідно п. 2 вказаної додаткової угоди дана додаткова угода набуває чинності з моменту підписання її сторонами та розповсюджує свою дію на відносини, що виникли з 01.06.2024.
Додатковою угодою № 4 від 12.08.2024, керуючись Господарським та Цивільним кодексом України, з урахуванням пп.7 п.19 Особливостей, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування", згідно з п.п. 5.6.7 п. 5.6 та п. 13.5 договору про постачання електричної енергії споживачу від 23.01.2024 № ЕЛ/72/01/24, ціну збільшено до 10,56 грн з ПДВ за 1 кВт*год.
Згідно п. 2 вказаної додаткової угоди дана додаткова угода набуває чинності з моменту підписання її сторонами та розповсюджує свою дію на відносини, що виникли з 01.07.2024.
Внаслідок укладення додаткових угод відбулось збільшення ціни за одиницю товару на 19,70 % від первинної ціни.
Встановлено, що на виконання даного договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Електрогазпостач" поставлено 44494 кВт*год електричної енергії на загальну суму 418862,82 грн з ПДВ, а саме:
- згідно акту № 105 за лютий 2024 року від 11.03.2024 - 3824 кВт*год на суму 31662 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжної інструкції № 98 від 14.03.2024; 
- згідно акту № 196 за березень 2024 року від 12.04.2024 - 4633 кВт*год на суму 35303,46 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжної інструкції № 146 від 17.04.2024; 
- згідно акту № 279 за квітень 2024 року від 09.05.2024 - 6347 кВт*год на суму 48364,14 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжної інструкції № 193 від 13.05.2024; 
- згідно акту № 369 за травень 2024 року від 31.05.2024 - 3154 кВт*год на суму 23964,90 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжної інструкції № 235 від 10.06.2024; 
- згідно акту № 437 за червень 2024 року від 051.07.2024 - 890 кВт*год на суму 8650,80 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжної інструкції № 2030 від 10.07.2024; 
- згідно акту № 549 за липень 2024 року від 09.08.2024 - 904 кВт*год на суму 9546,24 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжної інструкції № 2062 від 14.08.2024; 
- згідно акту № 632 за серпень 2024 року від 12.09.2024 - 904 кВт*год на суму 9546,24 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжної інструкції № 2101 від 18.12.2024; 
- згідно акту № 724 за вересень 2024 року від 10.10.2024 - 4096 кВт*год на суму 43253,76 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжної інструкції № 2151 від 16.10.2024; 
- згідно акту № 814 за жовтень 2024 року від 18.11.2024 - 6579 кВт*год на суму 69474,24 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжної інструкції № 2216 від 20.11.2024; 
- згідно акту № 923 за листопад 2024 року від 25.12.2024 - 4238 кВт*год на суму 44753,28 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжної інструкції № 2310 від 27.12.2024; 
- згідно акту № 1022 за грудень 2024 року від 25.12.2024 - 4500 кВт*год на суму 47 520 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжної інструкції № 2311 від 27.12.2024;
- згідно акту № 82 за січень 2025 року від 31.01.2025 - 4434 кВт*год на суму 48823,04 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжної інструкції № 39 від 11.02.2025.
На переконання прокуратури, додаткова угода № 3 від 04.07.2024 та додаткова угода № 4 від 12.08.2024 до договору укладені всупереч Закону України "Про публічні закупівлі", а тому підлягають визнанню недійсними в судовому порядку, а надмірно сплачені кошти в сумі 75703,66 грн - стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю "Електрогазпостач" на користь Рівненської обласної ради.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін.
Щодо представництва прокурором інтересів держави суді.
Рівненською окружною прокуратурою, відповідно до вимог статті 23 Закону України Про прокуратуру, скеровано на адресу Рівненської обласної ради лист від 12.02.2026 № 50-56-1482вих-26, яким повідомлено про порушення при підписанні додаткових угод до договору постачання електричної енергії та наявність підстав для стягнення коштів.
Рівненська обласна рада листом від 04.03.2026 № 09-533/01 повідомила про те, що заходи із порушеного питання, в тому числі проведення претензійно - позовної роботи, не вживалися.
Згідно з усталеною судовою практикою захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно (постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019у справі № 826/13768/16, від 05.03.2020 у справі № 9901/511/19, від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20, від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21).
У категорії спорів щодо визнання недійсними договорів, укладених у межах публічних закупівель, пред`явлення прокурором позову в інтересах осіб, уповноважених державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, має ґрунтуватися на визначенні того, яка саме особа є суб`єктом, що має безпосередній інтерес у захисті державних фінансових ресурсів та в належному виконанні договірних зобов`язань відповідно до положень Закону № 922-VIII (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.03.2025 у справі № 924/524/24).
Закон не зобов`язує прокурора подавати позов в особі усіх органів, які можуть здійснювати захист інтересів держави у спірних відносинах і звертатись з позовом до суду. Належним буде звернення в особі хоча б одного з них (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2021 у справі № 927/491/19, постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.08.2020 у справі № 923/449/18, від 25.02.2021 у справі № 912/9/20, від 25.06.2024 у справі № 918/760/23, від 01.10.2024 у справі № 918/778/23, від 20.02.2025 у справі № 910/16372/21).
У справі, яка розглядається, прокурор, обґрунтовуючи звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Рівненської обласної ради, зазначив, що укладення додаткових угод до договору всупереч вимогам чинного законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання вимог законодавства у цій сфері становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора. 
Крім того, використання бюджетних коштів з порушенням вимог законодавства підриває матеріальну і фінансову основу системи бюджетного фінансування, що, в свою чергу, завдає шкоду інтересам держави. 
Звернення прокурора до суду з вказаною позовною заявою має важливе значення для зміцнення правопорядку в сфері здійснення публічних закупівель і захисту економічної конкуренції та додержання всіма учасниками цих суспільних відносин принципу законності тощо. 
Тобто прокурор обґрунтовує порушення інтересів держави укладенням Навчально - реабілітаційним центром в с. Ясининичі Рівненської обласної ради оспорюваних додаткових угод усупереч вимогам чинного законодавства та інтересам держави, що призвело до безпідставної зміни істотних умов договору, зростання ціни за одиницю товару і зменшення обсягу постачання та, відповідно, надмірної сплати бюджетних коштів.
При цьому судом враховано, що відповідно до Статуту Навчально - реабілітаційного центру в с. Ясининичі Рівненської обласної ради, затвердженого рішенням Рівненської обласної ради від 09.09.2022 № 529, власником центру є територіальні громади сіл, селищ, міст Рівненської області в особі Рівненської обласної ради. Контроль за забезпеченням збереження та ефективністю використання майна центру здійснює власник. За своїм правовим статусом центр є комунальним закладом, бюджетною установою та фінансується з обласного бюджету. Майно центру є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Рівненської області і закріплюється центром на праві оперативного управління.
Отже, Рівненська обласна рада як власник здійснює контроль за ефективністю використання майна, що є власністю територіальної громади і закріплене за центром на праві оперативного управління. 
Враховуючи наведене, прокурор у цій справі підтвердив наявність підстав для представництва інтересів держави в суді та цілком правильно визначив Рівненську обласну раду позивачем за пред`явленим ним до суду позовом.
Як встановлено судом, сторони уклали договір за результатами процедури закупівлі на виконання вимог Закону України "Про публічні закупівлі", який встановлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади.
Відповідно до частини першої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Згідно із частиною першою статті 628, статті 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Приписами частинами першою - третьою статті 632 ЦК України унормовано, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
Частиною першою статті 651 ЦК України врегульовано, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах (частина перша статті 652 ЦК України).
У силу вимог частин третьої, четвертої статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно із частинами першою, другою статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.
За частиною четвертою статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.
Пунктом другим частини п`ятої стататті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачено, що збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.
Із системного тлумачення наведених норм ЦК України та Закону України "Про публічні закупівлі" можна дійти висновку, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.
Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у разі зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, у порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
У будь - якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинне перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
Такий правовий висновок був викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.10.2024 у справі № 922/2321/22, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.04.2024 у справі № 922/433/22, від 01.10.2024 у справі № 918/779/23, від 06.02.2025 у справі № 910/5182/24, від 18.02.2025 у справі № 925/889/23, де інтерпретовано та застосовано положення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII як імперативну норму, яка визначає верхню межу дозволеного відсоткового збільшення ціни за одиницю товару - не більше 10 % від ціни товару, погодженої сторонами в договорі про закупівлю.
Визначене законодавцем відсоткове значення обмеження суми є граничним (пороговим) і відповідний ліміт зміни ціни слід враховувати при кожному внесенні змін до договору про закупівлю, а не застосовувати щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Іншими словами, це означає, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору (у разі коливання ціни товару на ринку) не може перевищувати нормативно закріпленого 10 % значення для зміни ціни, визначеної в договорі про закупівлю.
Отже, норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" визначають правила внесення змін до договору про закупівлю без проведення нової процедури закупівлі, зокрема, надаючи можливість внесення цих змін у разі збільшення ціни товару, однак за умови, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору не повинне перевищувати нормативно визначеного граничного (порогового) відсоткового значення суми, визначеної в договорі про закупівлю, а не застосовуватися щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Такі послідовні зміни не повинні спрямовуватися на ухиляння від виконання положень цієї норми Закону.
Інший підхід до розуміння положень пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", який передбачає щоразу з кожним внесення змін можливість збільшення ціни договору до 10 %, тобто можливість необмеженого збільшення ціни (понад 10 % ціни договору закупівлі) при незмінному загальному розмірі суми закупівлі, може призвести до нівелювання мети законодавчого регулювання процедур закупівлі, адже відкриває шлях до маніпулювання учасниками загальною вартістю пропозицій, внаслідок чого відкривається можливість під час процедури усунути конкурентів, запропонувавши найнижчу ціну, та після укладення договору підвищити ціну до рівня економічно обґрунтованої.
Укладення додаткових угод до договору про закупівлю щодо зміни ціни на товар із урахуванням подібного підходу спотворюватиме результати торгів та зводитиме нанівець економію, яку було отримано під час підписання договору, та, як наслідок, робитиме результат закупівлі невизначеним й зумовлюватиме неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 5 Закону України "Про публічні закупівлі".
Окрім того, збільшення ціни може призвести до того, що кількість товарів настільки зменшиться, що виконання договору закупівлі в такому обсязі не відповідатиме господарській меті укладення замовником договору закупівлі.
При цьому судом звертається увага на те, що сторони не могли не розуміти особливості функціонування ринку електричної енергії; враховуючи діяльність відповідача, на момент підписання основного договору відповідач знав (не міг не знати) про ціни, які склалися на ринку на електричну енергію, постачання якої він мав намір здійснювати, та гарантував її поставку замовнику за цінами відповідно до договору.
До того ж застосування підходу, який передбачає можливість збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10 % пропорційно збільшенню ціни товару на ринку, у разі коливання ціни цього товару, спотворюватиме принцип добросовісної конкуренції серед учасників.
Отже, з урахуванням наведеного аналізу нормативного припису пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", зміна тлумачення зазначеної норми та запровадження протилежного підходу щодо можливості неодноразового збільшення ціни товару на 10 % при кожному внесенні змін до договору про закупівлю більше нагадує власне зміну цієї норми та, як наслідок, порушуватиме принцип правової визначеності (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі № 920/19/24).
Як встановлено судом, оспорювані додаткові угоди до договору укладені з порушенням вимог Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки за їх умовами ціна за одиницю товару (кВт/годину) перевищила 10 % граничну межу, а ціна договору фактично збільшилась на 19,70 % порівняно з погодженою ціною під час закупівлі. З огляду на викладене прокурор просить оспорювані додаткові угоди визнати недійсними та повернути на користь позивача сплачені за цими угодами кошти.
Водночас судом враховується наступне.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21.11.2025 у справі №920/19/24 наголошено на тому, що, з`ясовуючи законодавчу еволюцію пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, суд звертає увагу на нормативне закріплення подібної можливості у постанові КМУ № 1178, у підпункті 2 пункту 19 (в редакції постанови КМУ №1067) якої, з-поміж іншого, визначено, що обмеження щодо збільшення ціни за одиницю товару не більше ніж на 10% застосовується щодо кожного окремого випадку збільшення ціни за одиницю товару (без обмеження кількості змін), а змінена ціна за одиницю товару не повинна перевищувати 50% ціни за одиницю товару, що передбачена в початковому договорі про закупівлю.
Тобто положеннями постанови КМУ № 1178 (в редакції постанови КМУ від 01.09.2025 № 1067), на відміну від норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону №922-VIII, чітко визначені як можливість застосування 10-відсоткового обмеження щодо збільшення ціни щодо кожного окремого випадку збільшення (без обмеження кількості змін), а не в цілому до усіх внесених змін, так і граничне значення на рівні 50%, на яке може бути змінена передбачена в початковому договорі про закупівлю ціна за одиницю товару, що вкотре додатково підтверджує, що приписи частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII не передбачають можливість збільшення ціни за одиницю товару на 10% під час кожного внесення змін до договору про закупівлю.
Враховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що зміна умов договору про закупівлю щодо збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10% не допускається, зокрема, у випадку закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії. Внесені зміни Законом №1530-ІХ до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону №922-VIII не стосуються встановленої первісною редакцією цього Закону заборони збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10%, в тому числі і при здійсненні закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.
Виняток з обмежень, викладений в останньому реченні пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, повинен тлумачитися суто буквально, а тому він стосується лише строків зміни ціни за одиницю товару у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії (дотримання умови про зміну лише раз на 90 днів в цьому випадку не діє) і не визначає верхньої межі збільшення (зміни) ціни за одиницю товару.
Проте, вносячи зміни в ціну на електроенергію додатковою угодою № 3 та додатковою угодою № 4, сторонами не враховано, що вартість електроенергії перевищує встановлену в договорі ціну 1 кВт електроенергії більше, ніж на 10% (в тому числі, з урахуванням збільшених тарифів), що суперечить положенням п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".
Разом з тим, суд зауважує, що постанова Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 не передбачає внесення змін до Закону України "Про публічні закупівлі", а лише встановлює певні особливості щодо процедури здійснення публічних закупівель під час дії воєнного стану (постанови Верховного Суду від 18.06.2024 у справі № 922/2595/23, від 01.10.2024 у справі № 918/779/23).
Верховний Суд у постанові від 28.08.2024 у справі № 918/694/23 вказав на те, що постанова Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 деталізує випадки для можливості зміни сторонами правочину ціни договору в порядку п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", та не встановлює іншого алгоритму розрахунку процентного співвідношення ціноутворення, передбаченого даною нормою.
Слід також звернути увагу, що 10% обмеження ціни пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку, що відбулося з дня укладення договору про закупівлю (у разі збільшення ціни за одиницю товару за цим підпунктом вперше) або з дня останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни (у разі збільшення ціни за одиницю товару за цим підпунктом вдруге і далі) та загальне обмеження збільшення ціни до 50% від первісної ціни договору було введено в дію лише Постановою КМУ № 1067 від 01.09.2025, яка набрала чинності 04.09.2025.
Щодо доказів в обґрунтування підстав для підвищення ціни, суд зазначає наступне.
Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених у ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 912/1580/18, від 02.12.2020 у справі № 913/368/19, від 11.05.2023 у справі № 910/17520/21).
Тобто сам факт збільшення ціни товару на ринку не обов`язково тягне підвищення ціни на аналогічний товар, який є предметом договору.
Водночас, на підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку, - як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявність коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.
Законом № 922-VIII не передбачено форму/вигляд інформації щодо такого коливання, внесення змін до договору про закупівлю можливе у випадку саме факту коливання ціни такого товару на ринку та повинно бути обґрунтованим і документально підтвердженим (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.02.2025 у справі № 916/747/24).
Під час визначення щодо доказів на підтвердження коливання ціни товару на ринку слід виходити як з аналізу норм чинного законодавства щодо повноважень та функцій суб`єктів надання такої інформації (наприклад, до цих суб`єктів можна віднести Державну службу статистики України, на яку постановою КМУ від 10.09.2014 № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" покладено функцію з контролю за цінами в частині здійснення моніторингу динаміки цін (тарифів) на споживчому ринку; державне підприємство "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків", яке на замовлення суб`єкта господарювання виконує цінові/товарні експертизи, зокрема, щодо відповідності ціни договору наявній кон`юнктурі певного ринку товарів; ТПП України, яка у межах власних повноважень надає послуги щодо цінової інформації, тощо), так і положень щодо доказів, які закріплені у главі 5 розділу І ГПК України.
Таким чином, з-поміж іншого, довідки, експертні висновки ТПП України тощо можуть використовуватися для підтвердження коливання ціни товару на ринку. Втім судам у порядку статті 86 ГПК України слід їх досліджувати та оцінювати за критеріями належності, допустимості, достовірності, вірогідності з точку зору саме факту коливання ціни на товар (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.09.2023 у справі № 926/3244/22).
При зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).
Як коливання ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни товару на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період укладання договору і до внесення відповідних змін до нього.
Судом встановлено, що надані для обґрунтування підвищення ціни документи не відображають коливання цін, що відбувались з моменту укладення договору до моменту підписання відповідної додаткової угоди.
Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Частиною третьою статті 215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Тобто, для того щоб визнати той чи інший правочин недійсним, позивач по справі має довести, що такий правочин, саме в момент його укладання, зокрема, суперечив ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
З урахуванням наведеного, наявні підстави для визнання оспорюваних додаткових угод № 3 від 04.07.2024 та № 4 від 12.08.2024 до договору недійсними, оскільки ними передбачено підвищення цін на електричну енергію на 19,70 %, тобто з перевищенням максимального ліміту у 10 %, що не відповідає вимогам пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII.
Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (частина перша статті 216 ЦК України).
Приписами частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
За пунктом 1 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
Оскільки зазначені додаткові угоди підлягають визнанню недійсними то розрахунок за поставлену електроенергію повинен здійснюватись за ціною, вказаною за умовами договору з урахуванням додаткової угоди № 2 від 14.03.2024, а саме - 7,62 грн з ПДВ за 1 кВт/год.
З огляду на викладене, здійснюючи розрахунок за поставлену електричну енергію за тарифом, визначеним за умовами договору, Навчально - реабілітаційний центр в с. Ясининичі Рівненської обласної ради повинен був сплатити за поставлену електричну енергію в обсязі 26545 кВт*год кошти у розмірі 202272,90 грн (26545 кВт*год Х 7,62 грн).
Отже, внаслідок неправомірного збільшення ціни на електричну енергію шляхом укладання спірних додаткових угод з порушенням законодавства мала місце переплата коштів у розмірі 75703,66 грн (277976,56 грн (фактично сплачені кошти) - 202272,90 грн).
Таким чином, грошові кошти в сумі 75703,66 грн є такими, що були безпідставно одержані Товариством з обмеженою відповідальністю "Електрогазпостач", підстава їх набуття відпала, а тому відповідач - 1 зобов`язаний їх повернути, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України.
Оскільки матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем для позивача зазначеної суми переплати, відтак позов в цій частині є обґрунтований та доведений.
Висновки суду.
За результатом розгляду спору суд встановив, що додаткові угоди до договору, які були предметом розгляду, укладені з порушенням Закону України "Про публічні закупівлі", а тому ці угоди суд слід визнати недійсними.
Надмірно сплачені кошти в сумі 75703,66 грн необхідно стягнути з TOB "Електрогазпостач" на користь Рівненської обласної ради. 
Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
В позовній заяві прокурор просить стягнути з відповідачів на користь Рівненської обласної прокуратури понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 7987,20 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, при поданні даного позову Рівненською обласною прокуратурою було сплачено 7987,20 грн судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією № 423 від 06.03.2026.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на зазначене, враховуючи, що позов визнано обґрунтованим судом в повному обсязі, судові витрати у справі по сплаті судового збору у розмірі 7987,20 грн покладаються на відповідачів у справі, по 3993,60 грн на кожного.
Керуючись ст. ст. 129, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:
1. Позов задоволити.
2. Визнати недійсною додаткову угоду № 3 від 04.07.2024 до договору про постачання електричної енергії споживачу № ЕЛ/72/01/24 від 23.01.2024, укладену між Навчально-реабілітаційним центром в с. Ясининичі Рівненської обласної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Електрогазпостач".
3. Визнати недійсною додаткову угоду № 4 від 12.08.2024 до договору про постачання електричної енергії споживачу № ЕЛ/72/01/24 від 23.01.2024, укладену між Навчально-реабілітаційним центром в с. Ясининичі Рівненської обласної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Електрогазпостач".
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Електрогазпостач" (33003, м. Рівне, вул. Академіка Грушевського, буд. 2-К, оф. 212, код ЄДРПОУ 45053047) на користь Рівненської обласної ради (33028, м. Рівне, м-н. Просвіти, 1, ЄДРПОУ 21085816) грошові кошти у розмірі 75 703 (сімдесят п`ять тисяч сімсот три) грн 66 коп.
5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Електрогазпостач" (33003, м. Рівне, вул. Академіка Грушевського, буд. 2-К, оф. 212, код ЄДРПОУ 45053047) на користь Рівненської обласної прокуратури (р/р UA228201720343130001000015371, МФО 820172, ЄДРПОУ 02910077, банк одержувач Державна казначейська служба України, м. Київ, код класифікації видатків бюджету 2800) понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3993 (три тисячі дев`ятсот дев`яносто три) грн 60 коп.
6. Стягнути з Навчально - реабілітаційного центру в с. Ясининичі Рівненської обласної ради (35336, Рівненська обл., Рівненський р-н., с. Ясининичі, вул. Садова, 51А, код ЄДРПОУ 25314596) на користь Рівненської обласної прокуратури (р/р UA228201720343130001000015371, МФО 820172, ЄДРПОУ 02910077, банк одержувач Державна казначейська служба України, м. Київ, код класифікації видатків бюджету 2800) понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3993 (три тисячі дев`ятсот дев`яносто три) грн 60 коп.
7. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://rv.arbitr.gov.ua.

Повне рішення складено та підписано 19 червня 2026 року.

Суддя А.І.Мовчун