ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/631/26	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Рильової В.В. 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу 
за позовом 	Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЛ-Автосервіс" (місцезнаходження: 03134,м. Київ, вул. Симиренка, буд. 36; код ЄДРПОУ: 39696432) 	
до 	Товариства з обмеженою відповідальністю "Ево-Буд" (місцезнаходження: 61166, м. Харків, просп. Науки, буд. 36, офіс 15; код ЄДРПОУ: 39294414) 	
про 	стягнення 22 821,12 грн. 	
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЛ-Автосервіс" (позивач) звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ево-Буд" (відповідач) заборгованості у розмірі 22 821,12 грн. (основна заборгованість у розмірі 21 411,20 грн., пеня у розмірі 1 147,41 грн., інфляційні втрати у розмірі 149,88 грн., 3% річних у розмірі 112,63 грн.)
Крім того, позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати.
Також позивач просить суд доручити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення Господарського суду Харківської області по даній справі, в порядку ч. 10 ст. 238 ГПК України нарахувати пеню на суму основного боргу у розмірі 21 411,20 гривень за Договором про технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів №222/ТО/ ЦОК від 27.10.2023р. за період з моменту винесення рішення суду у даній справі до моменту погашення боргу відповідачем, за такою формулою: 
Пеня = Сума боргу х (2 х ОС НБУ / Кількість днів у році) х Кількість днів прострочення / 100, де Сума боргу – це сума основного боргу за Договором у розмірі 21 411,20 гривень; 2 х ОС НБУ – це подвійна облікова Ставка Національного банку України, що діяла у період нарахування пені; Кількість днів у році – це кількість днів у році, у якому здійснюється нарахування пені; Кількість днів прострочення – це кількість днів прострочення за період з моменту винесення рішення суду до моменту погашення боргу Відповідачем (здійснення розрахунку); 100 – це стале значення, та стягнути вказану суму нарахованої пені з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕВО-БУД» (місцезнаходження: 61166, Харківська обл., м. Харків, просп. Науки, буд. 36, офіс 15, код ЄДРПОУ – 39294414) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛ-АВТОСЕРВІС» (місцезнаходження: 03134, м. Київ, вул. Симиренка, буд. 36, код ЄДРПОУ – 39696432)
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.03.2026 судом позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЛ-Автосервіс" прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/631/26. Справу № 922/631/26 постановлено розглядати без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку частини п`ятої статті 252 Господарського процесуального кодексу України. Відповідачу, згідно з частиною першою статті 251 Господарського процесуального кодексу України, встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву.
З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали Господарського суду Харківської області від 02.03.2026 про відкриття провадження у справі № 922/631/26 було направлено в паперовій формі - рекомендованим листом з повідомленням про вручення, за юридичною адресою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ево-Буд" згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Однак, зазначене відправлення не вручено адресатові та повернуто до суду із позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою", згідно Довідки про причини повернення/досилання відділення поштового зв`язку Укрпошти від 09.03.2026.
Відповідно до ч. 1 ст. 232 ГПК України, судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.
Отже ухвала є судовим рішенням.
Відповідно до статті відповідно до пунктів 4, 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.
Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.
Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21 березня 2019 року у справі № 916/2349/17.
Крім того, за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.
Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").
Враховуючи вищевикладене, Суд зазначає, що відповідач має доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
Враховуючи наведені приписи чинного законодавства, копія ухвали про відкриття провадження у справі є врученою відповідачу 24.02.2026, а тому він мав право подати відзив на позовну заяву не пізніше 11.03.2026 (включно). Однак відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, у визначений судом строк відзив на позов не надав.
Отже, суд належним чином виконав вимоги Господарського процесуального кодексу України щодо направлення процесуальних документів учасникам справи та здійснив всі необхідні дії з метою належного їх повідомлення про розгляд даного позову, а відповідач, у відповідності до пункту 5 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України визнається таким, що був належним чином повідомленим про розгляд даної справи.
Разом з цим,відповідач наданими йому процесуальними правами не скористався; у встановлений статтею 251 ГПК України п`ятнадцятиденний строк (в даному випадку до 11.03.2026 включно) відзив на позовну заяву до суду не подав.
Згідно статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до частини другої статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Частиною четвертою статті 240 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши справу № 922/631/26 в межах строку, встановленого статтею 248 Господарського процесуального кодексу України; всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Як зазначає позивач, між Товариством з обмеженою відповідальністю «АТЛ-АВТОСЕРВІС» (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕВО-БУД» (Замовник) було укладено Договір про технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів №222/ТО/ЦОК від 27.10.2023р.
Відповідно до п.1.1 Договору Виконавець бере на себе зобов`язання надати послуги з технічного обслуговування та ремонту автомобільних транспортних засобів Замовника чи їх складових, у тому числі з використанням матеріалів (запасних частин) як Замовника, так і спеціально замовлених Виконавцем.
Згідно п.2.4 Договору оплата послуг і матеріалів (запасних частин) здійснюється Замовником шляхом внесення грошових коштів, протягом 3 (трьох) банківських днів після підписання Замовником акта виконаних робіт, на розрахунковий рахунок або до каси Виконавця. Оплата здійснюється відповідно до реквізитів, вказаних у рахунку-фактурі.
Пунктом 2.5 Договору сторони погожили, що виконавець зобов`язаний надати відповідний рахунок-фактуру до кожного акту приймання-передачі виконаних послуг/наряд-замовлення із зазначенням реквізитів банківського рахунку Виконавця для проведення розрахунків.
Відповідно до п.2.6 Договору розрахунок за цим Договором з боку Замовника вважається виконаним в момент зарахування грошових коштів на банківський рахунок Виконавця зазначений у відповідному рахунку-фактурі.
Згідно пп. 3.1.1 Договору замовник зобов`язаний своєчасно оплачувати послуги виконавця в повному обсязі та у строки, передбачені розділом 2 цього договору.
Невід`ємною частиною цього Договору є Додаток №1 «Перелік осіб що мають право підпису документів пов`язаних з Договором», в якому вказуються перелік осіб що мають право підпису в Акті приймання-передачі виконаних послуг, Акту приймання-передачі транспортного засобу, його складових частин, наданих Замовником для надання послуг з технічного обслуговування або ремонту, мають право замовляти від імені Замовника послуги технічного обслуговування або ремонту транспортних засобів та погоджувати всі умови таких замовлень технічного обслуговування або ремонту транспортних засобів в межах дії цього Договору. (п.3.3)
Відповідно до п.7.1 Договору Кожна із Сторін повинна виконувати свої зобов`язання належним чином, тобто у точній відповідності із вимогами чинного законодавства України та відповідно до умов цього Договору, надаючи при цьому всіляку підтримку та сприяння іншій Стороні.
Згідно п.7.2 Договору Сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов цього Договору у відповідності до викладених у ньому умов та вимог чинного законодавства. 
Пунктами п.7.5 та 7.6 Договору передбачено, що за порушення строків розрахунків, передбачених розд. 2 цього Договору, Замовник сплачує за кожен день прострочення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості, яка діяла в період нарахування пені за кожен день прострочення. У випадку неналежного виконання зобов`язань за цим договором Виконавець сплачує неустойку в розмірі подвійної ставки НБУ від вартості невиконаних зобов`язань, яка діяла в період нарахування пені за кожен день прострочення.
Відповідно до п. 9.1 Договору, він набуває чинності з дня його підписання і діє до 31 грудня 2023р., а в частині гарантій та невиконаних зобов`язань – до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором. Якщо Сторони не виявили бажання припинити дію Договору, то він діє наступний календарний рік на тих же умовах (п. 9.2 Договору). 
Договір підписано уповановаженими представниками сторін та скріплено печатками.
Надалі, позивач зазначає, що 31.12.2024р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «АТЛ-АВТОСЕРВІС» (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕВО-БУД» (Замовник) було укладено Додаткову угоду №1 до Договору про технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів №222/ТО/ЦОК від 27.10.2023р., якою було продовжено строк дії Договору до 31 грудня 2025 року. 
Водночас, 01.05.2025 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «АТЛ-АВТОСЕРВІС» (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕВО-БУД» (Замовник) було укладено Додатковий договір про врегулювання відносин електронного документообігу до Договору про технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів №222/ТО/ЦОК від 27.10.2023р. (далі – Додатковий договір), відповідно до п. 2.1 якого, Сторони домовилися про те, що починаючи з дати набрання чинності Додатковим договором при укладенні та виконанні правочинів між Сторонами можуть використовуватися документи в електронній формі, а підписання таких документів для підтвердження описаних в них господарських операцій буде здійснюватися з використанням наступних систем документообігу (надалі Системи): сервіс електронного документообігу «Сервіс Вчасно» та/або платформа «M.E.Doc»; Крім того, п. 2.2 Сторони погодили, що основною Системою для обміну рахунками, актами приймання-передачі виконаних послуг є сервіс електронного документообігу «Сервіс Вчасно» (копія додаткового договору додається). 
Відповідно до п. 1.1 Договору, Виконавець бере на себе зобов`язання надати послуги з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів Замовника чи їх складових, у тому числі з використанням матеріалів (запасних частин) Замовника, так і спеціально замовлених Виконавцем. Замовник бере на себе зобов`язання прийняти й оплатити ці послуги, а також вартість використаних матеріалів (запасних частин) Виконавця в розмірі, строки та в порядку, що передбачені умовами цього Договору. 
Згідно з п. 1.3 Договору, перелік автомобілів, що надаються Замовником для виконання робіт в межах Договору, викладений в Додатку №2 до Договору. Відповідно до п. 2.2 Договору, крім вартості послуг, Замовник оплачує виконавцю вартість матеріалів (запасних частин) Виконавця, яка вказується в наряді-замовленні та акті приймання-передачі виконаних робіт. 
Пунктом 2.4 Договору встановлено, що оплата послуг і матеріалів (запасних частин) здійснюється Замовником шляхом перерахування грошових коштів протягом 3 (трьох) банківських днів після підписання Замовником Акту виконаних робіт. Оплата здійснюється відповідно до реквізитів, вказаних у рахунку фактурі. 
Як врегульовано п. 2.6 Договору, розрахунок за Договором з боку Замовника вважається виконаним в момент зарахування грошових коштів на банківських рахунок Виконавця зазначений у відповідному рахунку-фактурі. 
Згідно з пп. 3.1.1 Договору, Замовник зобов`язаний своєчасно оплачувати послуги Виконавця в повному обсязі та у строки, передбачені розділом 2 цього Договору. 
Згідно з п. 5.4 Договору, послуги, передбачені розділом 1 Договору, вважаються наданими з моменту підписання Сторонами Акту приймання-передачі виконаних послуг (виконаних робіт). 
Договір підписано уповановаженими представниками сторін та скріплено печатками.
Як зазначає позивач, на виконання Договору, Виконавцем було надано Замовнику Послуги з ремонту та технічного обслуговування транспортного засобу, про що Сторонами було підписано Акт виконаних робіт №310-745355-001 вiд 21.12.2025p. (а.с.17), відповідно до якого:- загальна вартість робіт (Послуг) – 4 941,00 гривень;- складові частини (запасні матеріали), що використані при виконані робіт 12 901,67 гривень. Загальна сума до сплати Замовником за Актом виконаних робіт №310-745355-001 вiд 21.12.25p. включає в себе вартість послуг (робіт), а також вартість запасних частин та матеріалів, які були використані при виконанні робіт, і в загальній сумі складає 21 411,20 грн. . з ПДВ (20%) – 3 568,53 гривень. 
Акт виконаних робіт №310-745355-001 вiд 21.12.2025p., відповідно до умов Додаткового договору, було 25.12.2025р. завантажено у сервіс електронного документообігу «Сервіс Вчасно» та в цей же день отримано Замовником, що підтверджується протоколом підписання документа і позначкою "документ отримано". 
Відповідно до п. 3.3 Додаткового договору, ЮВЕД вважаються переданими Стороною відправником і отриманими Стороною-одержувачем з моменту їх внесення в систему EDI з зазначенням реквізитів Сторони-одержувача, незалежно від того чи здійснила Сторона-одержувач дії по прийманню/перегляду отриманого ЮВЕД. Відповідно до п. 3.6 Додаткового договору, Сторони погодили, що датою набрання чинності ЮВЕД (юридично вагомий електронний документ) є дата складення відповідного документу, яка вказана в такому документі, незалежно від дати та часу підписання цього ЮВЕД (накладення кваліфікованого електронного підпису) уповноваженим співробітником Сторони даного Додаткового договору. 
При цьому, пунктом 3.9 Додаткового договору Сторони погодили, якщо Договором не встановлено строків підписання конкретних ЮВЕД, то строк підписання таких документів в системі EDI становить 5 (п`ять) робочих днів з дати внесення ЮВЕД в систему EDI Стороною-відправником. 
23.01.2026р., з порушенням 5-тиденного строку на підписання документу (п. 3.9 Додаткового договору), Акт виконаних робіт №310-745355-001 вiд 21.12.2025p. було підписано уповноваженою особою ТОВ «ЕВО-БУД», – директором Пека Дмитром Миколайовичем, у сервісі електронного документообігу «Сервіс Вчасно», що підтверджується протоколом підписання документа (копія додається). Директор ТОВ «ЕВО-БУД» – Пека Дмитро Миколайович, який приймаючи виконані послуги (роботи) та транспортний засіб після виконання послуг (робіт), погодився з обсягом і вартістю виконаних послуг (робіт) та використаних матеріалів, претензій до якості виконаних послуг (робіт) не мав, про що свідчить підписання ним акту виконаних робіт. 
Відповідно до п. 3.12 Додаткового договору, Сторони домовилися, що ЮВЕД відправлені по системі EDI, завірені з використанням Сторонами Кваліфікованого електронного підпису та Кваліфікованої електронної печатки (при її наявності) Сторони, мають повну юридичну силу, породжують права та обов`язки для Сторін, можуть бути представлені до суду в якості належних доказів та визнаються рівнозначними (рівносильними) документам, що складаються на паперовому носієві. 
Підтвердження передачі документів по системі EDI (відправлення, отримання, тощо) вважається легітимним підтвердженням фактичного прийому-передачі таких документів уповноваженими особами Сторін і не вимагає, на думку позивача, додаткового доказування. 
Надалі, разом з Актом виконаних робіт №310-745355-001 вiд 21.12.2025p., Виконавцем було завантажено у сервіс електронного документообігу «Сервіс Вчасно» Рахунок-фактуру №310-895355-001 вiд 21.12.2025p., який в цей же день було отримано Замовником та на наступний день (26.12.2025) переглянуто, що підтверджується протокол підписання документа з позначкою "документ переглянуто". 
Також ТОВ «АТЛ-АВТОСЕРВІС» здійснило реєстрацію податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних у сумі, відповідній сумі вартості Послуг (робіт), що підтверджується податковою накладною (копія додається). 
Однак, як вказує позивач, замовником не було оплачено виконані Виконавцем Послуги (роботи) за Актом виконаних робіт №310-745355-001 вiд 21.12.2025p. протягом 3 (трьох) банківських днів після підписання Акту виконаних робіт, як це встановлено умовами Договору (п. 2.4), у зв`язку з чим утворилася заборгованість. на думку позивача, останнім днем строку оплати Замовником Послуг був 24.12.2025р. (3 (третій) банківський день від дати підписання Акту виконаних робіт, якою є дата вказана в Акті). 
Крім того, 18.02.2026р. Виконавцем було направлено у сервісі електронного документообігу «Сервіс Вчасно» Замовнику Вимогу №2/КК про сплату заборгованості за послуги (роботи) з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів, якою запропоновано у семиденний строк з дня отримання даної вимоги сплатити на користь ТОВ «АТЛАВТОСЕРВІС» заборгованість за послуги (роботи) з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів, а також вартість використаних матеріалів (запасних частин) за Договором про технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів №222/ТО/ЦОК від 27.10.2023р., в загальній сумі 21 411,20 грн., шляхом перерахування грошових коштів у безготівковій формі на зазначений у Договорі банківський рахунок ТОВ «АТЛ-АВТОСЕРВІС». 
Вищевказану вимогу було отримано Замовником у день її відправки – 18.02.2026р., що підтверджується протокол підписання документа. 
Таким чином, позивач зазначає, що станом на дату звернення цого до суду з цим позовом, ТОВ «ЕВО БУД» не було виконано свій обов`язок щодо оплати вартості отриманих Послуг (робіт) за Договором.
Крім того, враховуючи порушення боржника щодо оплати наланих позивачем послуг, останнім нараховуються штрафні санкції (пеня,інфляційні витрати та 3% ріяних).
Вказане вище і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.
Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 
Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором надання послуг, який підпадає під правове регулювання глави 63 Цивільного кодексу України,
Згідно ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до норм ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.
Згідно зі ст.613 ЦК України, кредитор є таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.
Відповідно до ч.3 ст.612 ЦК України, якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.
Як встановлено судом позивач надав, а відповідач прийняв послуги на загальну суму 21 411,20 грн, що підтверджується актом виконаних робіт №310-745355-001 від 21.12.2025.
Суд зазначає, що вказаний вище акт викоанних робіт, підписаний та скріплений печаткою збоку відповідача без зауважень та заперечень 23.01.2026 відповідно до умов договору про врегулювання відносин електронного докумеентоообігу за допомогою "Сервіс вчасно". 
Відповідно до п. 3.3 Додаткового договору, ЮВЕД вважаються переданими Стороною відправником і отриманими Стороною-одержувачем з моменту їх внесення в систему EDI з зазначенням реквізитів Сторони-одержувача, незалежно від того чи здійснила Сторона-одержувач дії по прийманню/перегляду отриманого ЮВЕД. 
Разом з цим, відповідно до п. 3.6 Додаткового договору, Сторони погодили, що датою набрання чинності ЮВЕД (юридично вагомий електронний документ) є дата складення відповідного документу, яка вказана в такому документі, незалежно від дати та часу підписання цього ЮВЕД (накладення кваліфікованого електронного підпису) уповноваженим співробітником Сторони даного Додаткового договору. 
При цьому, пунктом 3.9 Додаткового договору Сторони погодили, якщо Договором не встановлено строків підписання конкретних ЮВЕД, то строк підписання таких документів в системі EDI становить 5 (п`ять) робочих днів з дати ВНЕСЕННЯ ЮВЕД в систему EDI Стороною-відправником. 
Як вбачається з матеріалів справи та вказується самим позивачем акт виконаних робіт було завантажено у "Сервіс вчасно" 25.12.2025, про що свідчить позиначка на цьому документі "документ відправлено".
Відтак, строк підписання такого документу 5 робочих днів ( з дати його внесення) було 01.01.2026, а строк оплати відповідно до п.2.4 договору (протягом трьох днів) було 04.01.2026.
Разом з цим, 23.01.2026р., з порушенням 5-тиденного строку на підписання документу (п. 3.9 Додаткового договору), Акт виконаних робіт №310-745355-001 вiд 21.12.2025p. було підписано уповноваженою особою ТОВ «ЕВО-БУД», – директором Пека Дмитром Миколайовичем, у сервісі електронного документообігу «Сервіс Вчасно», що підтверджується протоколом підписання документа (копія додається). Директор ТОВ «ЕВО-БУД» – Пека Дмитро Миколайович, який приймаючи виконані послуги (роботи) та транспортний засіб після виконання послуг (робіт), погодився з обсягом і вартістю виконаних послуг (робіт) та використаних матеріалів, претензій до якості виконаних послуг (робіт) не мав, про що свідчить підписання ним акту виконаних робіт. 
Виходячи з системного аналізу положень п. 2.4 Договору, п.п. 3.3, 3.6, 3.9, Додаткового договору, останнім днем строку оплати Замовником Послуг був 04.01.2026р. (
Суд відхиляє доводи позивача щодо того, що останнім днем строку оплати замовником послуг було 24.12.2026 (3 банківський день від дати підписання акту), оскільки відповідно до п.3.3 Договору ЮВЕД вважаються переданими Стороною відправником і отриманими Стороною-одержувачем з моменту їх внесення в систему EDI з зазначенням реквізитів Сторони-одержувача, незалежно від того чи здійснила Сторона-одержувач дії по прийманню/перегляду отриманого ЮВЕД, тобто строк в даному випадку ключову роль відіграє саме момент внесення такого документу в систему. При цьому позивач сам посилається на те, що акт було завантажено ним 25.12.2026 у "Сервіс вчасно".
Водночас пунктом 3.9. договору, як вже зазначлаося судом вище, передбачено,що строк підписання документу в системі становить 5 робочих днів з дати ВНЕСЕННЯ ЮВЕД в систему стороною відправником.
Замовником не було оплачено виконані Виконавцем Послуги (роботи) за Актом виконаних робіт №310-745355-001 вiд 21.12.2025p. протягом 3 (трьох) банківських днів після підписання Акту виконаних робіт, як це встановлено умовами Договору (п. 2.4), у зв`язку з чим утворилася заборгованість. 
Відповідно до ч.1,2 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Крім того, позивач здійснив реєстрацію податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних у сумі, відповідній сумі вартості Послуг (робіт), що підтверджується податковою накладною 4080 від 21.12.2025 на суму 21 411,20 грн. (а.с.19).
Враховуючи те, що оснвона заборгованість відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення складає 21 411,20 грн., розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 21 411,20 грн. боргу за виконані роботи є обґрунтованою, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягає задоволенню.
Щодо нарахзованих позивачем пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає таке.
Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами ст. 230 Господарського кодексу України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України, однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.
Статтями 626, 627 вказаного Кодексу передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у наданій сторонам можливості за взаємною згодою визначати умови такого договору, змінювати ці умови також за взаємною згодою або утримуватись від пропозицій про їх зміну.
Отже, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до п.7.5 Договору За порушення строків розрахунків, передбачених розд. 2 цього Договору, Замовник сплачує за кожен день прострочення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості, яка діяла в період нарахування пені за кожен день прострочення.
Відтак, оскільки відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати наданих послуг, на підставі наведених вище норм чинного законодавства та пункту 7.5 договору позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню у розмірі 1 147,41 грн.
Окрім того, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних в сумі 112,63 грн та інфляційні втрати у розмірі 149,88 грн.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №910/12604/18 від 01.10.2019).
Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені та 3% річних, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки позивачем всупереч положенням як зазначалося судом вище не вірно визначено початок періоду прострочення, у зв`язку з чим в межах заявлених позивачем періодів нарахування, належним розміром пені є 947,37 грн., 3% річних є 93,27 грн. в іншій частині цих вимог належить відмовити.
У той же час, це не вплинуло на розрахунок інфляційних втрат, оскільки з урахуванням методики їх розрахунку, розрахунок індексу інфляції здійснюється не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість, як і не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.
З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
У позовній заяві позивач просив зобов`язати орган (особу), що буде виконувати рішення, здійснювати нарахування пені на суму основного боргу у розмірі 21 411,20 гривень за Договором про технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів №222/ТО/ ЦОК від 27.10.2023р. за період з моменту винесення рішення суду у даній справі до моменту погашення боргу відповідачем, за такою формулою: 
Пеня = Сума боргу х (2 х ОС НБУ / Кількість днів у році) х Кількість днів прострочення / 100, де Сума боргу – це сума основного боргу за Договором у розмірі 21 411,20 гривень; 2 х ОС НБУ – це подвійна облікова Ставка Національного банку України, що діяла у період нарахування пені; Кількість днів у році – це кількість днів у році, у якому здійснюється нарахування пені; Кількість днів прострочення – це кількість днів прострочення за період з моменту винесення рішення суду до моменту погашення боргу Відповідачем (здійснення розрахунку); 100 – це стале значення, та стягнути вказану суму нарахованої пені з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕВО-БУД» (місцезнаходження: 61166, Харківська обл., м. Харків, просп. Науки, буд. 36, офіс 15, код ЄДРПОУ – 39294414) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛ-АВТОСЕРВІС» (місцезнаходження: 03134, м. Київ, вул. Симиренка, буд. 36, код ЄДРПОУ – 39696432)
Відповідно до ч. 10 ст. 238 ГПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.
Згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22, під час прийняття рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, суд вправі відповідно до частини десятої статті 238 ГПК України (частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України) зазначити в рішенні про нарахування відповідних або відсотків, або ж пені до моменту виконання рішення. Не допускається зазначати в рішенні про одночасне нарахування відповідних відсотків та пені до моменту виконання рішення суду. Таке нарахування суд може здійснити лише на підставі процесуального клопотання позивача. Питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи частини десятої статті 238 ГПК України (частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України) суд вирішує на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності. Нарахування пені або відсотків у порядку частини десятої статті 238 ГПК України (частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України) ґрунтується на підставі тих самих норм матеріального права, які є підставою для задоволення позову про стягнення відсотків або пені за порушення виконання зобов`язання. Тобто це ті самі заходи відповідальності, але продовжені на наступний період часу, протягом якого зобов`язання не виконується. Передбачені частиною другою статті 625 ЦК України 3% річних охоплюються приписами частини десятої статті 238 ГПК України (частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України) за умови, що позивач заявив позовну вимогу про стягнення 3% річних за порушення виконання зобов`язання та суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення цієї вимоги.
Суд вважає за необхідне, враховуючи вказані приписи процесуального законодавства та клопотання позивача, зазначити у рішенні про здійснення нарахування пені на наявну суму основного боргу у розмірі 21 411,20 грн., починаючи з 28.04.2026 до моменту остаточного виконання рішення суду, з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування, за формулою: 
Пеня = Сума боргу х (2 х ОС НБУ / Кількість днів у році) х Кількість днів прострочення / 100, де Сума боргу – це сума основного боргу за Договором у розмірі 21 411,20 гривень; 2 х ОС НБУ – це подвійна облікова Ставка Національного банку України, що діяла у період нарахування пені; Кількість днів у році – це кількість днів у році, у якому здійснюється нарахування пені; Кількість днів прострочення – це кількість днів прострочення за період з моменту винесення рішення суду до моменту погашення боргу Відповідачем (здійснення розрахунку); 100 – це стале значення.
Крім того, позивачем у позові заявлено до стягнення з відповідача витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 10 000,00 грн.
За приписами статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема і витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката та для визначення їх розміру позивачем подано до суду Договір про надання правової/правничої допомоги № 1-17/02/2026 від 17.02.2026, додаткову угоду №1 від 17.02.2026, копію рахунку на оплату № 1.1.-17/02/2026 від 17.02.2026 на суму 10 000,00 грн., акт приймання-передачі наданих послуг з професійної правничої допомоги від 26.02.2026 на суму 10 000,00 грн., ордер серії АА № 1682850 від 26.02.2026 на ім`я адвоката Пашковського Д.В., яким ы була пыдписана позовна заява..
Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, п. 269). (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 22.11.2017 року у справі № 914/434/17).
Суд зазначає, що у розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. 
Аналогічних висновків дійшла Об`єднана палата Верховного Суду в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.
Суд зазначає, що заявлений позивачем розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат, а відповідачем не було подано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу у заявленому позивачем розмірі, а також відповідного клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Враховуючи фактичні обставини даної справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд вважає розмір заявлених позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн підтвердженим, співмірним зі складністю справи та обсягом фактично наданих адвокатом послуг (виконаних робіт), предметом позову та значенням справи для сторони.
За таких обстави, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн.
Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується частинами першою та дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, якими визначено, що судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог; якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Враховуючи обґрунтованість заявлених позовних вимог, судовий збір в мінімальному розмірі, що визначений Законом України "Про судовий збір" (з урахуванням понижуючого коефіціенту 0,8) - 2 662,40 грн. покладається судом на відповідача, з вини якого виник спір, та підлягає стягненню на користь позивача у даній справі.
На підставі викладеного, керуючись статтями 1, 4, 13, 20, 73-80, 86, 129, 231, 236-238, 247, 251, 252, Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ево-Буд" (місцезнаходження: 61166, м. Харків, просп. Науки, буд. 36, офіс 15; код ЄДРПОУ: 39294414) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЛ-Автосервіс" (місцезнаходження: 03134,м. Київ, вул. Симиренка, буд. 36; код ЄДРПОУ: 39696432) 22 601,72 грн. з яких: 21 411,20 грн. (основна заборгованість), 947,37 грн. (пеня), 93,27 грн. (3% річних), 149,88 грн. (інфляційні втрати), а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
В задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 200,04 грн. та 3% річних у розмірі 19,36 грн. - відмовити.
Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення Господарського суду Харківської області по даній справі, в порядку ч. 10 ст. 238 ГПК України нарахувати пеню на суму основного боргу у розмірі 21 411,20 гривень за Договором про технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів №222/ТО/ ЦОК від 27.10.2023р. за період з моменту винесення рішення суду (28.04.2026) у даній справі до моменту погашення боргу відповідачем, за такою формулою: 
Пеня = Сума боргу х (2 х ОС НБУ / Кількість днів у році) х Кількість днів прострочення / 100, де Сума боргу – це сума основного боргу за Договором у розмірі 21 411,20 гривень; 2 х ОС НБУ – це подвійна облікова Ставка Національного банку України, що діяла у період нарахування пені; Кількість днів у році – це кількість днів у році, у якому здійснюється нарахування пені; Кількість днів прострочення – це кількість днів прострочення за період з моменту винесення рішення суду до моменту погашення боргу Відповідачем (здійснення розрахунку); 100 – це стале значення та стягнути вказану суму нарахованої пені з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕВО-БУД» (місцезнаходження: 61166, Харківська обл., м. Харків, просп. Науки, буд. 36, офіс 15, код ЄДРПОУ – 39294414) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛ-АВТОСЕРВІС» (місцезнаходження: 03134, м. Київ, вул. Симиренка, буд. 36, код ЄДРПОУ – 39696432)
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "28" квітня 2026 р. 

Суддя		В.В. Рильова	

Справа №922/631/26