Провадження № 3-в/679/1/2026
Справа № 679/730/22

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

20 квітня 2026 року місто Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:
головуючого судді Грибанової Л.О.,
за участю:
секретаря Рябуха О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Нетішинського міського суду Хмельницької області – подання Шепетівського РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» у Хмельницькій області – про звільнення від відбування адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення, стосовно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Білоозерська Березівського району Брестської області, Білорусь, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 ,
за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 ч.1 КУпАП, –

встановив:

01 жовтня 2025 року до Нетішинського міського суду, в порядку ст.ст.304-305 КУпАП, надійшло подання Шепетівського РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» у Хмельницькій області – про звільнення від відбування адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення, у відношенні ОСОБА_1 .
В обґрунтування наданого подання Шепетівського РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» у Хмельницькій області, зазначено, що:
06 грудня 2022 року, у зв`язку з надходженням на виконання постанови Нетішинського міського суду від 20 липня 2022 року, відповідно до якої ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 ч.1 КУпАП, піддано адміністративному стягненню – у виді суспільно корисних робіт, на строк 120 годин, останній був поставлений па облік,
06 лютого 2023 року, на виконання заходів щодо встановлення місця перебування ОСОБА_1 , отримано інформацію (довідку Форми-5 від 06 лютого 2023 року) щодо призиву ОСОБА_1 на військову службу по мобілізації та перебування останнього з 02 грудня 2022 року у в/ч НОМЕР_1 ,
20 лютого 2023 року за інформацією Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області – ОСОБА_1 проходить службу в ЗСУ,
12 квітня 2023 року за інформацією ІНФОРМАЦІЯ_2 – ОСОБА_1 призваний на військову службу по мобілізації до в/ч НОМЕР_2 ,
27 липня 2023 року за інформацією в/ч НОМЕР_2 – ОСОБА_1 вибув для проходження служби у в/ч НОМЕР_1 ,
22 березня 2024 року за інформацією ІНФОРМАЦІЯ_2 – ОСОБА_1 призваний на військову службу по мобілізації до в/ч НОМЕР_1 ,
26 березня 2024 року за інформацією ОСОБА_2 , що є дружиною ОСОБА_1 , останній проходить реабілітацію після поранення,
24 липня 2024 року за інформацією в/ч НОМЕР_1 – ОСОБА_1 самовільно залишив частину,
30 липня 2024 року ОСОБА_1 , з`явившись до Шепетівського РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» у Хмельницькій області, та ознайомившись з порядком та умовами відбування стягнення, а також, відповідальністю, яка настає за ухилення від відбування суспільно корисних робіт, отримав направлення до КП «Шепетівське РЕП» для відбування адміністративного стягнення – у виді суспільно корисних робіт, на строк 120 годин,
06 серпня 2024 року за інформацією КП «Шепетівське РЕП» – ОСОБА_1 з 05серпня 2024 року не приступив до відбування суспільно корисних робіт з причин затримання ВСП для подальшого проходження військової служби,
24 жовтня 2024 року за інформацією Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області – ОСОБА_1 доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
12 листопада 2024 року за інформацією ІНФОРМАЦІЯ_3 – ОСОБА_1 направлено до в/ч НОМЕР_3 ,
23 грудня 2024 року за інформацією ВЧ НОМЕР_3 – ОСОБА_1 проходження військової служби перенаправлено до в/ч НОМЕР_1 ,
13 червня 2025 року за інформацією ВЧ НОМЕР_1 – ОСОБА_1 самовільно залишив частину,
згідно з положеннями ст.9 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ» – усталена судова практика ЄСІІЛ є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права,
ЄСПЛ, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, справи про адміністративні правопорушення розцінює саме як «кримінальні»
у рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2011 року (справа №10-рп/2011) наголошено, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки, вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення під злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним»,
ураховуючи вищезазначене, є можливим до правовідносин, які виникли, застосовувати аналогію закону, а саме, норми ст.80 КК України, що передбачає звільнення від відбування покарання, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком, його не було виконано в такі строки, зокрема, два роки – у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі),
і системний аналіз положень КУпАП у поєднанні із вказаним законодавством і судовою практикою, дає підстави вважати, що строк давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення повинен розпочинатися з дня набрання цим судовим рішення законної сили і, в усякому разі, не перевищувати двох років, оскільки особи, які притягуються до адміністративної відповідальності, знаходяться явно в невигідній правовій ситуації в порівнянні з тими, хто вчинив більш тяжке правопорушення (кримінальне), у питанні давності виконання постанов про накладення адміністративних стягнень та обвинувальних вироків,
у зв`язку з чим, і виникла необхідність звернення до суду з відповідним поданням – про звільнення від відбування адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, строком 120 годин, накладеного постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21 липня 2022 року, у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення, у відношенні ОСОБА_1 , так як, відповідно до наказу МЮУ «Про затвердження Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт» за №474/5 від 19 березня 2013 року (зі змінами), – якщо після встановлення місця проживання порушника з`ясовано, що він за цим місцем не проживає, місце перебування його невідоме та наявні підстави, що унеможливлюють виконання постанови суду (судді), уповноважений орган з низань пробації вносить до суду, який виніс постанову, подання щодо вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови; усі питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, згідно ст.304 КУнАІІ, вирішуються судом, який виніс постанову.

У судовому засіданні встановлено, що:
відповідно до постанови Нетішинського міського суду від 21 липня 2022 року (а.с.35-36), правопорушника ОСОБА_1 – визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 ч.1 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення – у виді суспільно корисних робіт, на строк 120 (сто двадцять) годин,
відповідно до листа ВК Шепетівської міської ради за №03-16/143 від 23 січня 2023 року (а.с.37) – інформація щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відділі реєстрації місця проживання Шепетівської міської ради – відсутня,
зі змісту рапорту старшого ДОП Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області від 30 січня 2023 року (а.с.38) вбачається, що за місцем проживання у АДРЕСА_2 , – ОСОБА_1 відсутній, оскільки проходить службу в лавах ЗСУ,
із копії довідки в/ч НОМЕР_1 за №1573 від 06 лютого 2023 року (а.с.39) вбачається, що ОСОБА_1 –з 02 грудня 2022 року перебуває на військовій службі, будучи призваним по мобілізації,
із інформації ІНФОРМАЦІЯ_2 за №9/1853 від 11 квітня 2023 року (а.с.40) вбачається, що ОСОБА_1 – з 02 грудня 2022 року призваний по мобілізації до ЗС України (в/ч НОМЕР_2 ),
із інформації в/ч НОМЕР_2 за №2231 від 26 червня 2023 року (а.с.41) вбачається, що ОСОБА_1 – 20 січня 2023 року вибув для подальшого проходження служби до в/ч НОМЕР_1 ,
із пояснень ОСОБА_2 від 13 вересня 2023 року (а.с.42) вбачається, що ОСОБА_1 – перебуває на військовій службі по мобілізації у в/ч НОМЕР_1 ,
із інформації ІНФОРМАЦІЯ_2 за №10/2240 від 18 березня 2024 року (а.с.43) вбачається, що ОСОБА_1 – з 02 грудня 2022 року призваний по мобілізації до ЗС України (в/ч НОМЕР_1 ),
із пояснень ОСОБА_2 від 26 березня 2024 року (а.с.44) вбачається, що ОСОБА_1 – з 2022 року призваний на військову службу у в/ч НОМЕР_1 , нараз – проходить реабілітацію після поранення,
із інформації в/ч НОМЕР_1 за №6832 від 11 липня 2024 року (а.с.45) вбачається, що ОСОБА_1 з 15 серпня 2023 року, відповідно до наказу в/ч НОМЕР_1 від 21 грудня 2023 року, вважається таким, що самовільно залишив частину,
із досліджених анкети особи, до якої застосовано адміністративного стягнення у вигляді громадських (виправних, суспільно корисних) робіт (а.с.46), довідки про проведену бесіду від 30 липня 2024 року (а.с.47) та пояснень від 30 липня 2024 року (а.с.48) вбачається, що ОСОБА_1 , прибувши до Шепетівського РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» у Хмельницькій області, ознайомився з порядком і умовами відбування стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, та відповідальністю, яка настає за ухилення від відбування зазначеного виду стягнення, а також, отримав направлення до КП «Шепетівське РЕП» для відбування суспільно корисних робіт, на строк 120 годин,
із інформації КП «Шепетівське РЕП» за №277 від 06 серпня 2024 року (а.с.49) – ОСОБА_1 з 05 серпня 2024 року не приступив до відбування суспільно корисних робіт,
зі змісту рапорту старшого ДОП Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області від 17 жовтня 2024 року (а.с.50) вбачається, що – ОСОБА_1 доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з перебуванням у СЗЧ,
із інформації в/ч НОМЕР_2 за №115419 від 26 травня 2025 року (а.с.51) вбачається, що ОСОБА_1 – вибув у в/ч НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби,
із інформації в/ч НОМЕР_1 за №4511 від 13 червня 2025 року та витягу з наказу в/ч НОМЕР_1 за №303 від 22 жовтня 2024 року (а.с.52,53) вбачається, що ОСОБА_1 – з 20 жовтня 2024 року, відповідно до наказу в/ч НОМЕР_1 за №303 від 22 жовтня 2024 року, вважається таким, що самовільно залишив частину.

Приписами ст.325-4 КУпАП визначено наслідки ухилення особи від відбування суспільно корисних робіт, а саме, – у разі ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності (ч.1), у разі злісного ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до кримінальної відповідальності в порядку, встановленому законом (ч.2).
Крім того, ст.302 КУпАП унормовано і припинення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, зокрема, орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання – за наявності обставин, зазначених у ст.247 ч.1 п.5), п.6), п.9) КУпАП (обставин, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення: … п.5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення, п.6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність, … п.9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.
Слід зазначити, що давність виконання постанов про накладення адміністративних стягнень унормована ст.303 КУпАП, згідно якої – не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення (в разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги, у разі відстрочки виконання постанови відповідно до ст.301 КУпАП, перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки).
Однак, діючим КУпАП не передбачено сам строк давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, оскільки зміст ст.303 КУпАП встановлює давність звернення постанов про накладення адміністративного стягнення до виконання, проте не визначає строк давності та процедуру процесуального вирішення звернутих до виконання постанов про накладення адміністративного стягнення, що, в свою чергу, створює правозастосовні проблеми на завершальній стадії провадження у справах про адміністративні правопорушення.
Таким чином, своєчасне направлення постанови для виконання (не більш ніж три місяці з дня її винесення) визнається єдиним юридичним фактом, що має значення для встановлення, чи підлягає вона виконанню, незалежно від того, чи розпочато безпосереднє (реальне) виконання цієї постанови.
Необмежений строк виконання своєчасно надісланої постанови про накладення адміністративного стягнення суперечить принципу Рекомендації Комітету міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій.
Фактична безстроковість виконання постанов про накладення адміністративного стягнення суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується Європейським судом з прав людини при оцінці порушень державами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.
За змістом ст.8 Конституції України – в Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
І суд, вирішуючи справи, застосовує при розгляді проваджень – Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року і Протоколи до останньої, згоду на обов`язковість яких надано ВР України, а також, практику Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ), оскільки, згідно із ст.9 Конституції України, – Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі – Конвенція), підлягає застосуванню в Україні, як частина національного законодавства, що повністю узгоджується з приписами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» №3477-IV від 23 лютого 2006 року, за якими – суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У розумінні Європейського суду з прав людини – справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.
Крім того, Конституційний Суд України у рішенні №10-рп/2011 від 11 жовтня 2011 року, поширюючи певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності, зазначив, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки, вони охоплюються загальним поняттям правопорушення, …, відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним.
Таким чином, за вищевказаних обставин є доцільним застосувати аналогію закону, виходячи із положень ст.80 КК України, що передбачає звільнення від відбування покаранн, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, оскільки, особа, на яку накладено адміністративне стягнення певного виду, не може перебувати в потенційному очікуванні виконання фактично покарання невизначений проміжок часу.
Існування в у кримінальному законодавстві такого виду звільнення від відбування покарання – як закінчення строків давності виконання обвинувального вироку – обумовлюється недоцільністю виконання обвинувального вироку після спливу вказаних строків його виконання через втрату належного карального і превентивного впливу, адже, якщо засуджений не ухилявся від відбування покарання і не вчинив протягом встановленого законом строку нового злочину, то зазначене, як правило, свідчить про втрату засудженим суспільної небезпечності.
За приписами ст.80 ч.1 п.1) КК України – особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: п.1) два роки – у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Тож, під давністю виконання обвинувального вироку розуміється сплив встановлених у законі строків з дня набрання чинності обвинувальним вироком, що виключає виконання призначеного судом покарання, якщо обвинувальний вирок не було виконано у зазначені строки і засуджений не ухилявся від відбування покарання, і не вчинив злочину.
Початком перебігу строку давності – є день набрання чинності обвинувальним вироком, який встановлюється кримінальним процесуальним законодавством, і тривалість строків давності, передбачених ст.80 ч.1 п.1)-п.5) КК України, диференціюється залежно від тяжкості вчиненого злочину, а також, виду та строку призначеного судом покарання, у тому числі, і остаточного визначеного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень або за сукупністю вироків, з урахуванням виду та ступеню найбільш тяжкого злочину з числа тих, що входять у сукупність (ст.70, ст.71 КК України).
Строк давності виконання обвинувального вироку починає спливати з моменту набрання вироком законної сили і триває весь час, доки вирок не виконується з причин, не пов`язаних з ухиленням особи від його виконання.
Водночас, унаслідок різних причин об`єктивного характеру (стихійне лихо чи інші надзвичайні обставини, втрата кримінальної справи, наявність різноманітних форс-мажорних обставин, тощо) і/або суб`єктивного характеру (бездіяльність державних органів, на які покладено обов`язок виконання вироку, тощо, – обвинувальний вирок суду може бути не звернений до виконання або не виконуватися повністю чи в частині.
І, якщо вирок суду певний час не виконується (не звернений до виконання), то в подальшому його виконання в окремих випадках є недоцільним, однак, лише за умови, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі виконання рішення суду.
Отже, приписи ст.80 КК України передбачають нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлюють імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання – у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений – не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та – до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.
І в даному випадку, зазначене, на переконання суду, – не суперечить вимогам ст.62 Конституції України, відповідно до положень якої – особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, оскільки, вирішуючи питання звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, суд не вирішує питання про винуватість/невинуватість особи – ані як у ухиленні від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі (ст.389 КК України), що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, і – ані як у вчиненні іншого кримінального правопорушення, до закінчення строку виконання вироку, що є підставою для переривання строку давності, а лише, відповідно до вимог діючого законодавства, надає оцінку поведінці засудженої особи, яка, відповідно, не повинна бути перешкодою процедурі виконання основного рішення суду, за яким скеровано подання.
Із аналізу вищевказаних норм, можна дійти висновку, що перебіг строку давності постанови суду розпочинається від моменту звернення її до виконання.
Судом встановлено, що постанову Нетішинського міського суду від 21 липня 2022 року, відповідно до якої правопорушника ОСОБА_1 – визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 ч.1 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення – у виді суспільно корисних робіт, на строк 120 годин, – було звернено до виконання у відповідності до приписів КУпАП, що підтверджується наданими та дослідженими у судовому засіданні матеріалами, оскільки, постанова вважається звернутою до виконання, коли орган, який її виніс, вручає або надсилає її копію відповідній особі або надсилає органу, уповноваженому безпосередньо її виконувати (а.с.16,17).
Станом на час розгляду подання, тобто, станом на 20 квітня 2026 року, постанова Нетішинського міського суду від 21 липня 2022 року – не виконана, при цьому, жодних доказів, які б вказували на ухилення від відбування суспільно корисних робіт з боку правопорушника ОСОБА_1 , в тому числі, і злісного ухилення від відбування зазначеного адміністративного стягнення, та, відповідно, які б слугували підставою для застосування приписів ст.325-4 КУпАП, – до суду не надано.
Натомість, відповідно до наданих в обґрунтування подання матеріалів, встановлено, правопорушник ОСОБА_1 з 02 грудня 2022 року призваний по мобілізації до ЗС України (в/ч НОМЕР_1 ), що вже вказує на поважність причини, за якої правопорушник ОСОБА_1 не приступив до відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, визначеного у постанові Нетішинського міського суду від 21 липня 2022 року, а наявність інформації, що останній з 20 жовтня 2024 року, відповідно до наказу в/ч НОМЕР_1 за №303 від 22 жовтня 2024 року, вважається таким, що самовільно залишив частину, – не свідчить про ухилення від відбування суспільно корисних робіт, а є наслідком іншої юридичної відповідальності.
Приймаючи до уваги вищевказане, суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.183-1 ч.1 КУпАП, а також, інші надані у судове засідання письмові докази, і, аналізуючи останні в їх сукупності, з урахуванням досліджених у судовому засіданні обставин, – вважає за необхідне, у відповідності до положень ст.304 КУпАП, – задовольнити подання Шепетівського РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» у Хмельницькій області – про звільнення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення, у відношенні ОСОБА_1 , оскільки, у судовому засіданні встановлено, що постанову Нетішинського міського суду від 21 липня 2022 року про накладення адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, на строк 120 годин, – було звернено до виконання своєчасно, у відповідності до приписів КУпАП, крім того, за період з дня винесення постанови Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21 липня 2022 року, на час розгляду подання, минуло більше ніж 3,6 роки, обставин, які б свідчили про ухилення, в тому числі, і злісне ухилення правопорушника ОСОБА_1 від відбування зазначеного виду адміністративного стягнення, під час судового розгляду подання – не вбачається, що надає суду підстави для звільнення правопорушника ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, на строк 120 годин, відповідно до постанови Нетішинського міського суду від 21 липня 2022 року, за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 ч.1 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення, сплив якого припиняє наявні між державою і правопорушником адміністративні правовідносини, а отже, і унеможливлює виконання постанови про накладення стягнення, виходячи із вимог, встановлених ст.80 ч.1 п.1) КК України, за якими – особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: п.1) два роки – у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі, та зважаючи на сутність інкримінованого правопорушення, визначеного положеннями КУпАП, які визначають останнє, як відмінне від злочину, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним.
На підставі викладено, з урахуванням ст.183-1 ч.1 КУпАП, керуючись ст.221, ст.284, ст.285, ст.289, ст.294, ст.304, ст.305 КУпАП, суд, –

постановив:

Подання Шепетівського РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» у Хмельницькій області – про звільнення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, строком у 120 годин, у відношенні ОСОБА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 ч.1 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення, – задовольнити.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , – звільнити від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, на строк 120 годин, відповідно до постанови Нетішинського міського суду від 21 липня 2022 року, за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 ч.1 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.
Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: