ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
10 червня 2026 року справа №200/7078/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Пивовар І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Медведєвої Яни Валеріївни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2025 року у справі № 200/7078/25 (головуючий І інстанції Дмитрієв В.С.) за позовом Медведєвої Яни Валеріївни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Медведєва Яна Валеріївна в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі – відповідач), в якому, з урахуванням уточненого позову, просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 24.06.2025 № 262540016875, оформлене як перегляд рішення від 03.06.2025 №262540016875, про відмову позивачці у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника від 26.05.2025 та призначити пенсію у зв`язку з втратою годувальника з дня подання заяви про призначення пенсії, тобто з 26 травня 2025 року.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2025 року у задоволенні позову відмовлено. 
Представник позивача не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду, прийняти нове, яким задовольнити позов через порушення норм матеріального права.
Апелянт вважає, що системне тлумачення статті 36 Закону №1058-IV дає підстави для висновку, що для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника важливими є дві групи умов: 
- наявність у померлого годувальника необхідного страхового стажу (або випадки, коли стаж не вимагається); 
- наявність у члена сім`ї статусу непрацездатної особи, який може бути набутий як на день смерті годувальника, так і після, шляхом досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV, або встановлення інвалідності.
Вік позивачки на момент звернення з заявою про призначення пенсії по втраті годувальника у зв`язку з втратою годувальника - 62 роки 11 місяців, тобто, вона досягла пенсійного віку, а отже набула статусу непрацездатності, а відтак має право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника.
Також, за час життя померлого чоловіка його заробітна плата була основним доходом сім`ї та основним джерелом існування позивачки, яка з червня 2007 року не перебувала в офіційних трудових відносинах, займалась веденням домашнього господарства та забезпеченням побутових потреб сім`ї. (що підтверджують відомості з Довідки ок-5 позивачки). Соціально-економічне становище позивачки було повністю залежним від доходів чоловіка, який здійснював фінансове забезпечення родини (з 1998 по 2015 рік ОСОБА_2 працював на Донецькому металургійному заводі (код ЄДРПОУ 00191164). Інші особи, які б перебували на його утриманні відсутні.
На момент смерті чоловіка позивачка перебувала в зареєстрованому з ним шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим (повторно) 04.08.2022 року Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ); відміткою про сімейний стан в паспорті позивачки, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 13.12.2024 №00048456690. На виконання вимог п. 2.3. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1), додала до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.
В підтвердження факту проживання разом з годувальником за однією адресою та перебування на його утриманні, позивачка, разом з заявою надала до територіального органу ПФУ копію свого паспорту серії НОМЕР_2 , який виданий 28.08.2001 року Ленінським РВ УМВС України у місті Донецьку, та копію паспорту її померлого чоловіка ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 від 27.08.2001, виданого Ленінським РВ УМВС України у місті Донецьку. При цьому, відповідно до відміток в паспортах подружжя, вони мають однакову адресу реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , отже, на день смерті ОСОБА_2 подружжя проживало разом.
Таким чином, подані позивачем документи, відносяться до визначених у п. 2.11 Порядку № 22-1 інших документів, що підтверджують факт проживання разом з годувальником за однією адресою. При цьому, п. 2.11 Порядку № 22-1 не містить імперативної норми щодо видання документу із зазначенням відомостей про місце проживання разом з годувальником за однією адресою лише органом місцевого самоврядування, а вжите у такому пункті слово "зокрема" означає виділення документів органів місцевого самоврядування з поміж інших документів, тобто, "в тому числі", "серед іншого".
До заяви позивачкою була надана довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №3005-5001856740 від 11.07. 2022, яка підтверджує той факт, що ОСОБА_1 , має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , що збігається з місцем реєстрації померлого годувальника, яке зазначено в паспорті ОСОБА_2 та підтверджує факт спільного проживання подружжя. Зазначена довідка складена органом місцевого самоврядування, як того вимагає п.2.11 Порядку №22-1.
Суд першої інстанції зазначає: «Суд наголошує, що у разі неможливості надати підтверджуючі документи, факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Судове рішення про встановлення факту перебування на утриманні померлого годувальника до пенсійного органу та до матеріалів адміністративної справи ОСОБА_1 не надано».
З приводу цього, апелянт зазначає, що при обґрунтуванні своїх позовних вимог було звернуту увагу, що наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 р. № 33/6/а вся територія Донецької області була визначена районом проведення антитерористичної операції.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення" до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, відносяться населенні пункти Донецького району (м. Донецьк).
У зв`язку з тим, що на відповідній території відсутні органи державної влади України, у тому числі органи місцевого самоврядування, цей факт унеможливлює отримання позивачкою документів (встановленого законодавством України зразка) про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), або інших документів, виданих відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт, а оскільки дата відновлення функціонування уповноважених органів місцевого самоврядування є невизначеною та невідомою, відтак, можливості збору доказів реєстрації позивачки та її чоловіка на день його смерті за однією адресою є істотно обмеженими.
Апелянт вважає, що зібрання належних і допустимих доказів для встановлення факту перебування позивачки на утриманні померлого чоловіка у судовому порядку в межах цивільної юрисдикції є об`єктивно неможливим. Це зумовлено низкою обставин, які не залежать від волі позивачки. Так, з моменту смерті чоловіка минуло понад десять років, що ускладнює можливість залучення свідків, здатних підтвердити факт ведення спільного господарства. Крім того, усі соціальні та побутові процеси (спільне проживання, святкування, зустрічі з друзями, трудова діяльність тощо) відбувалися у м. Донецьк, який з 2014 року перебуває під тимчасовою окупацією. Спільні фотографії, побутові чеки та інші докази залишилися у квартирі в м. Донецьку та є недоступними, а соціальні зв`язки з сусідами, друзями та колегами по роботі втрачено. За таких умов, у позивачки відсутня реальна можливість надати суду необхідні докази для підтвердження зазначених обставин.
Вважаємо, що висновок суду першої інстанції в частині того, що на день смерті чоловіка ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_1 не була непрацездатною особою, та станом на день смерті чоловіка не досягла пенсійного віку, у зв`язку з чим в даних правовідносинах факт перебування на утриманні (проживання разом з годувальником за однією адресою) не є визначальною умовою для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, ґрунтується на неправильному тлумаченні норм матеріального права.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у її задоволені.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, який листом повідомив, що зазначена справа зареєстрована через «ЄСІТС», тому в паперовому вигляді відсутня, електронну картку справи можна отримати, витребував справу з ЦБД КП «Діловодство спеціалізованого суду».
За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).
Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).
За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. 
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, відзиву, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта НОМЕР_2 , виданого Ленінським РВУМВС України у м. Донецьку 28.08.2001, вона має статус внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 11.07.2022 №3005-5001856740.
ОСОБА_1 з 19.12.1979 перебувала у шлюбі зі ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 виданим повторно 04.08.2022 Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), а також витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 13.12.2024.
Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві 22.05.2015, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 58 років у м. Донецьку Донецької області, про що 22.05.2015 складено актовий запис №703. 
26.05.2025 ОСОБА_1 звернулася через вебпортал Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ для розгляду заяви позивача про призначення пенсії - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Житомирській області прийнято рішення № 262540016875 від 03.06.2025 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_1 відповідно до статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу померлого годувальника.
В подальшому, Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Житомирській області прийнято рішення про перегляд рішення про відмову у призначенні пенсії № 262540016875 від 03.06.2025 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_1 , яке обгрунтовано наступним.
Вік заявника 62 роки, вік померлого годувальника ОСОБА_2 – 58 років 02 місяці, страховий стаж померлого годувальника становить 15 років 5 місяців 20 днів, страховий стаж заявника - 29 років 04 місяці 09 днів.
За доданими документами до страхового стажу годувальника не зараховано період навчання з 01.09.1972 по 17.09.1974, згідно довідки №01 від 03.01.2023, оскільки до матеріалів електронної пенсійної справи долучено копію документа. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб по годувальнику та заявнику зараховано всі періоди. 
До уваги не взято інформацію, згідно долученого паспорту померлого годувальника серії НОМЕР_3 від 27.08.2001 виданого Ленінським РВ УМВС України у місті Донецьку, оскільки паспорт вважається недійсним і має бути зданим до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Інші документи передбачені п. 2.11. та 2.22 Порядку №22-1, відсутні.
Враховуючи зазначене, Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Житомирській області прийнято рішення № 262540016875 від 24.06.2025 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_1 відповідно до статті 36 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у зв`язку з непідтвердженням факту перебування на утриманні померлого годувальника.
Апеляційний суд надає правову оцінку спірним правовідносинам та враховує наступне.
За ст. 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV (далі - Закон № 1058) особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Стаття 36 Закону № 1058-IV визначає умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника
За ч. 1 цієї статті пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається зазначеним у частині другій цієї статті членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності у годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії у разі встановлення III групи інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та зазначеним у частині другій цієї статті членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
{Абзац перший частини першої статті 36 із змінами, внесеними згідно із Законами № 3668-VI від 08.07.2011, № 804-VIII від 24.11.2015, № 2427-VIII від 17.05.2018; в редакції Законів № 2191-IX від 14.04.2022, № 4219-IX від 15.01.2025}
Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.
{Абзац третій частини першої статті 36 виключено на підставі Закону № 2191-IX від 14.04.2022}
За ч. 2 цієї статті члени сім`ї, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника:
{Абзац перший частини другої статті 36 в редакції Закону № 4219-IX від 15.01.2025}
1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;
{Пункт 1 частини другої статті 36 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2040-IX від 15.02.2022}
2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.
3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.
За ч. 3 цієї статті до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:
1) були на повному утриманні померлого годувальника;
2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
За ч. 1 статті 37 Закону № 1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на одного непрацездатного члена сім`ї в розмірі 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника.
Відповідно до статті 38 Закону № 1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника має право на таку пенсію згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.
Зміна розміру пенсії або припинення її виплати членам сім`ї здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому склалися обставини, що спричинили зміну розміру або припинення виплати пенсії.
Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі - Порядок №22-1), за пунктом 2.3 якого до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.
Також надаються такі документи:
1) документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків, або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування особи, якій призначається пенсія, та померлого годувальника (подається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи);
2) свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія;
3) документи, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником;
4) свідоцтво про смерть годувальника, або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим, або витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, що засвідчує факт внесення до цього реєстру інформації про безвісне зникнення особи, або інформація з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, отримана в порядку, передбаченому статтею 15 Закону України “Про правовий статус осіб, зниклих безвісти”;
5) документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим;
6) довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання;
7) документи про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років;
8) документи про місце проживання (реєстрації);
9) документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника;
10) експертний висновок про встановлення причинного зв`язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (крім дружин (чоловіків), які втратили годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, та звернулися за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника).
До заяви про призначення пенсії членам сім`ї померлого пенсіонера повинні бути додані необхідні документи, зазначені в цьому пункті. Заробіток у такому випадку визначається за документами, що є в пенсійній справі померлого годувальника, або за поданими додатково документами відповідно до вимог частини першої статті 40 Закону;
11) документи про стаж особи, якій призначається пенсія, визначені підпунктом 2 пункту 2.1 цього розділу (для визначення пенсійного віку осіб, зазначених у пункті 1 частини другої статті 36 Закону).
Відповідно до пункту 2.11 Порядку № 22-1 за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт.
У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.
Згідно з пунктом 2.22 Порядку № 22-1 для підтвердження інформації про місце проживання особа може надавати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні".
За пунктом 2.16 Порядку № 22-1 за документ, що засвідчує родинні стосунки, приймаються паспорт, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, а також рішення суду.
Тобто, для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються, серед іншого, документи, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником; документи про місце проживання (реєстрації); документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.
При цьому, за документ, що засвідчує родинні стосунки, приймаються паспорт, свідоцтво про шлюб. За документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою) або інші документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт, а у разі неможливості надати такі документи, рішення суду.
За матеріалами справи позивачка та її чоловік – ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 19.12.1979, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим повторно 04.08.2022 Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Позивачка зазначає, що вона з чоловіком спільно проживали однією сім`єю у м. Донецьку Донецької області, померлий чоловік виконував обов`язок щодо її утримання, та його дохід був основним джерелом для її існування, що підтверджується відомостями з реєстру застрахованих осіб (форми- ОК5).
За довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 11.07.2022 №3005-5001856740 позивачка має статус внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .
Суд враховує, що в розумінні статті 36 Закону № 1058, непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Стаття 26 Закону № 1058 визначає умови призначення пенсії за віком.
1. Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:
з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;
з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;
з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;
з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;
з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;
з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;
з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;
з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;
починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:
55 років - які народилися по 30 вересня 1956 року включно;
55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;
56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року;
56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;
57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року;
57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;
58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року;
58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;
59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року;
59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;
60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.
2. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу:
по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років;
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років;
з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 17 до 27 років;
з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років;
з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років;
з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років;
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року;
з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років;
з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років;
з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 24 до 34 років;
починаючи з 1 січня 2028 року - від 25 до 35 років.
3. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу:
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 15 до 16 років;
з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 15 до 17 років;
з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 15 до 18 років;
з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 15 до 19 років;
з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 15 до 20 років;
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року;
з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років;
з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 15 до 23 років;
з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 15 до 24 років;
починаючи з 1 січня 2028 року - від 15 до 25 років.
4. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.
Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.
5. Починаючи з 1 січня 2028 року, у разі наявності 40 і більше календарних років страхового стажу, пенсія за віком призначається незалежно від віку.
В спірному рішенні відповідач зазначив, що необхідний страховий стаж, визначений ст. 26 Закону № 1058 становить 29 років, при цьому, страховий стаж заявниці становить 29 років 04 місця 09 днів.
Отже, відповідач підтверджує наявність у позивачки необхідного страхового стажу для призначення пенсії за віком.
Таким чином, апеляційний суд враховує, що позивачка станом на дату звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника досягла пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону № 1058 та має необхідний страховий стаж.
Єдиною підставою відмови у призначенні позивачці пенсії за ст. 36 Закону № 1058 відповідач визначив непаідтвердження факту перебування на утриманні померлого годувальника.
Також, апеляційний суд враховує наступне.
На момент смерті чоловіка позивачка перебувала в зареєстрованому з ним шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим (повторно) 04.08.2022 року Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ); відміткою про сімейний стан в паспорті позивачки, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 13.12.2024 №00048456690. На виконання вимог п. 2.3. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1), додала до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.
В підтвердження факту проживання разом з годувальником за однією адресою та перебування на його утриманні, позивачка, разом з заявою надала до територіального органу ПФУ копію свого паспорту серії НОМЕР_2 , який виданий 28.08.2001 року Ленінським РВ УМВС України у місті Донецьку, та копію паспорту її померлого чоловіка ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 від 27.08.2001, виданого Ленінським РВ УМВС України у місті Донецьку. При цьому, відповідно до відміток в паспортах подружжя, вони мають однакову адресу реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , отже, на день смерті ОСОБА_2 подружжя проживало разом.
Таким чином, подані позивачем документи, відносяться до визначених у п. 2.11 Порядку № 22-1 інших документів, що підтверджують факт проживання разом з годувальником за однією адресою. 
До заяви позивачкою була надана довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №3005-5001856740 від 11.07. 2022, яка підтверджує той факт, що ОСОБА_1 , має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , що збігається з місцем реєстрації померлого годувальника, яке зазначено в паспорті ОСОБА_2 та підтверджує факт спільного проживання подружжя. Зазначена довідка складена органом місцевого самоврядування, як того вимагає п.2.11 Порядку №22-1.
У зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 21.04.2022 року № 2212-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», постановлено часткову зміну ст.1 Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 року № 2119-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 року строком на 30 діб.
Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.
Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16 листопада 2022 року № 2738-IX затверджено Указ Президента України від 7 листопада 2022 року № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.
Законом № 2915-IX від 07.02.2023 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.
Законом № 3057-IX від 2 травня 2023 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 1 травня 2023 року № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.
Законом № 3275-IX від 27.07.2023 року затверджено Указ Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 26 липня 2023 року № 451/2023, яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.
Законом 8 листопада 2023 року № 3429-IX року затверджено Указ Президента України від 6 листопада 2023 року № 734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.
Законом України від 6 лютого 2024 року № 3564-IX року затверджено Указ Президента України від 5 лютого 2024 року № 49/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.
Законом України від 8 травня 2024 року № 3684-IX затверджено Указ Президента України від 6 травня 2024 року № 271/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб.
Законом України від 23 липня 2024 року № 3891-IX затверджено Указ Президента України від 23 липня 2024 року № 469/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб до 09 листопада 2024 року.
Законом України від 29 жовтня 2024 року № 4024-IX затверджено Указ Президента України від 28 жовтня 2024 року № 740/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб до 7 лютого 2025 року.
Законом України від 15 січня 2025 року № 4220-IX затверджено Указ Президента України від 14 січня 2025 року № 26/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 8 лютого 2025 року строком на 90 діб.
Законом України від 16 квітня 2025 року № 4356-IX затверджено Указ Президента України від 15 квітня 2025 року № 235/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 9 травня 2025 року строком на 90 діб.
Законом України від 15 липня 2025 року № 4524-IX затверджено Указ Президента України від 14 липня 2025 року № 478/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 7 серпня 2025 року строком на 90 діб.
Законом України від 21 жовтня 2025 року № 4643-IX затверджено Указ Президента України від 20 жовтня 2025 року № 793/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 5 листопада 2025 року строком на 90 діб.
Законом України № 4757-IX від 14.01.2026 затверджено Указ Президента України від 12 січня 2026 року № 40/2026 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 3 лютого 2026 року строком на 90 діб.
Законом України № 4857-IX від 28 квітня 2026 року затверджено Указ Президента України від 27 квітня 2026 року № 342/2026 “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні”, яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 4 травня 2026 року строком на 90 діб.
Розпорядженням КМУ від 7 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. До цього переліку, зокрема, належить м. Донецьк.
За матеріалами справи ОСОБА_1 з 19.12.1979 перебувала у шлюбі зі ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 , виданим повторно 04.08.2022 Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), а також витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 13.12.2024.
Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві 22.05.2015, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 58 років у м. Донецьку Донецької області, про що 22.05.2015 складено актовий запис №703. 
Отже, враховуючи введення в Україні воєнного стану, який триває, на теперішній час позивачка позбавлена можливості в повній мірі підтвердити факт перебування на утриманні померлого чоловіка у період до 2015 року, в період їх спільного проживання у м. Донецьку, в якому органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження з 2014 року по теперішній час.
Водночас, апеляційний суд враховує, що наявні в матеріалах справи докази, на переконання суду, підтверджують перебування позивачки на утриманні її померлого чоловіка годувальника, тому наявні підстави для призначення їй пенсії за ст. 36 Закону № 1058. 
З огляду на встановлені фактичні обставини та правове регулювання спірних правовідносин, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про:
- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 24.06.2025 № 262540016875 про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ) у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника;
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника від 26.05.2025 та призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ) пенсію у зв`язку з втратою годувальника з дня подання заяви про призначення пенсії, тобто з 26 травня 2025 року.
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що внаслідок порушення норм матеріального права, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволені позову, у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.
Щодо розподілу судових витрат.
За ч.ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
За ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Позивачем сплачено судовий збір за подання позову в сумі 968,96 грн, апеляційної скарги – 1453,44 грн.
Враховуючи задоволення позову, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь позиваач підлягаю стягненню судовий збір в сумі 2422,40 грн.
Керуючись ст. ст. 139, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Медведєвої Яни Валеріївни в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2025 року у справі № 200/7078/25 за позовом Медведєвої Яни Валеріївни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - скасувати.
Прийняти нову постанову.
Позов Медведєвої Яни Валеріївни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 24.06.2025 № 262540016875 про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ) у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника від 26.05.2025 та призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ) пенсію у зв`язку з втратою годувальника з дня подання заяви про призначення пенсії, тобто з 26 травня 2025 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) судовий збір в сумі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).
Повний текст постанови складений 10 червня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: І.В. Пивовар

Е.Г. Казначеєв