Справа № 555/1130/25
Номер провадження 2/555/100/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

10 червня 2026 року 
Березнівський районний суд Рівненської області в складі:
головуючої судді - Мельничук Н. В.
за участю секретаря судового засідання Кравчук С. Я.,
позивача - ОСОБА_1 
представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Лук`янчук В.С.
представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Щур О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

І.Стислий виклад позиції заявника.
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, в обґрунтування заяви вказала, що , з жовтня 2009 року проживала разом з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина. Однією сім`єю позивач із ОСОБА_3 проживали в період з жовтня 2009 року по липень 2019 рік, спочатку проживали за адресою: в АДРЕСА_1 в подальшому з липня 2019 року разом проживали в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідними актами про встановлення факту проживання без реєстрації. ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_3 загинув в зоні бойових дій захищаючи нашу державу.За час спільного проживання позивачки із ОСОБА_3 вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм будинку, робили ремонт за місцем свого проживання, купували меблі, побутову техніку, спільно сплачували комунальні послуги, яких вважали спільними.Однак , оскільки шлюб позивачки разом із загиблим військовослужбовцем був незареєстрований в органах реєстрації актів цивільного стану, відтак позивачка немає можливості отримати жодної грошової допомоги у зв?язку із загибеллю свого чоловіка, що і стало підставою для звернення з даним позовом.
ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
21 травня 2025 року заява була прийнята до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі.
23 червня 2025 року представник відповідача -адвокат Щур О.В. подав до суду відзив на позовну заяву , в якій вказав, що належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів ведення спільного господарства сторонами, наявності у них спільного бюджету, взаємних прав і обов?язків, що між сторонами склалися відносини, які притаманні подружжю, позивачем не надано, то передбачені законом правові підстави для встановлення факту проживання ОСОБА_4 ... та ОСОБА_3 однією сім?єю без реєстрації шлюбу відсутні. За відсутності будь-яких об`єктивних перешкод для реєстрації шлюбу, син його довірительки не мав намір за життя оформляти шлюб з позивачкою, а зазначений в позовній заяві свій статус «цивільної дружини», за відсутності належних і допустимих доказів на підтвердження фактів, що підлягають доведенню по даній категорії справ, може свідчити виключно про зловживання правом на звернення до суду з безпідставними і не сформульованими у визначеній процесуальній формі вимогами, які не підлягають задоволенню в повному обсязі.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити позов .
Представник відповідача -адвокат Щур О.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав , просив відмовити в задоволенні позову . 
Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що вона проживала по сусідству з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 , починаючи з 2009 року. Вказала, що їй достеменно відомо, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Підтримували тісні дружні стосунки, оскільки її чоловік та ОСОБА_3 є однокласниками. За час спілкування неодноразово бачила, що вони спільно вели господарство: робили поточний ремонт, обробляли земельну ділянку, разом здійснювали покупки для дому, зокрема придбали кухонні меблі, холодильник та телевізор. Вони мали спільний бюджет, разом вирішували побутові питання, спільно проводили дозвілля та відвідували родичів і друзів. На дні народження її чоловіка вони приходили разом як сім`я. Також їй відомо, що ОСОБА_3 працював та забезпечував сім`ю. За весь час спілкування вона не чула між ними сварок чи конфліктів. Вони перебували у добрих сімейних стосунках, постійно підтримували один одного та справляли враження подружжя.
Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 є її матір`ю. Їй відомо, що її мати та ОСОБА_3 тривалий час проживали однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Спочатку вони перебували у стосунках та зустрічалися, а через декілька років почали спільно проживати та вести спільний побут. До 2015 року вони проживали разом утрьох однією сім`єю. Після її вступу до університету у місті Львові ОСОБА_3 підтримував її як фінансово, так і морально, допомагав у навчанні, цікавився її справами. Він надавав їй грошову допомогу готівкою та перераховував кошти на банківську картку, дарував подарунки на день народження. ЇЇ мати та ОСОБА_3 спільно вели господарство, купували меблі, телевізор, побутову техніку, робили косметичний ремонт житла. Більшу частину витрат на придбання майна та облаштування житла здійснював ОСОБА_3 . Вони разом подорожували, зокрема приїжджали до неї у місто Львів. У взаєминах між ними були взаємна повага, підтримка та турбота один про одного, як у подружжя. Після смерті ОСОБА_3 , вона бачила його матір на його похороні. Також вказала, що мати ОСОБА_3 не підтримувала з ним добрих стосунків.
Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Йому відомо, що починаючи з 2019 року у вказаній квартирі спільно проживали ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Квартиру здавав їм на підставі усної домовленості. Неодноразово заходив до них у гості та постійно бачив, що вони проживали разом, вели спільний побут та господарство. Оплату за проживання та комунальні послуги вони здійснювали спільно. Заборгованість за квартирою відсутня.
Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що тривалий час знала ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , оскільки проживала поруч та підтримувала з ними спілкування. Вказала, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю як чоловік та дружина без державної реєстрації шлюбу понад десять років. ЇЇ чоловік спілкувався з ОСОБА_3 , і вона бачила, що вони з ОСОБА_1 жили дружно, мали добрі сімейні стосунки, ставилися один до одного з повагою та турботою. Ніколи не виникало сумнівів, що вони проживають саме як подружжя. Неодноразово бачила, як вони разом їздили у село та привозили звідти овочі. Не було відомо про будь-які конфлікти чи сварки між ними. ОСОБА_3 працював, забезпечував сім`ю, приносив продукти, дбав про побут. Він добре ставився до дочки ОСОБА_1 . Також, що під час проживання у квартирі ОСОБА_3 здійснював ремонтні роботи, зокрема встановлював вікна, ремонтував житло, допомагав із облаштуванням побуту. Вони спільно купували холодильник та інші речі для дому. ОСОБА_3 був спокійною та толерантною людиною, підтримував дружні стосунки з моїм чоловіком.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що на даний час відповідач знаходиться у важкому стані, оскільки в неї стався інсульт , погано говорить, майже не піднімається, вона щодня з нею спілкується. Свідок зазначила, що ОСОБА_3 мав багато жінок , але не чула щоб з кимось він жив, про такі обставини їй і не розповідала відповідач, а тільки казала що її син ОСОБА_3 , через день був вдома , а з ким проживав не знає. Зазначила, що ОСОБА_3 працював вантажником , іноді бачила його в церкві, інших осіб з ним не бачила.
Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснила, що працювала разом із ОСОБА_3 . Під час спілкування на роботі з ним вона бачила, що він був забезпечений харчуванням та мав необхідні речі для побуту. Разом з тим, їй не відомо, де саме та з ким проживав ОСОБА_3 , оскільки вона спілкувалася з ним виключно з робочих питань та ніколи не бувала у нього вдома. На роботі працівники говорили, що ОСОБА_3 проживає з матір`ю. Також було відомо, що він проживав з жінкою, однак з ким саме — він не повідомляв. Також їй відомо, що святкування Великодня він проводив окремо від ОСОБА_1 . Будь-яких інших обставин щодо особистого життя ОСОБА_3 їй не відомо.
ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.
У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).
Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, , самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (постанови Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 19 березня 2020 року у справі № 303/2865/17, від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20, від 30 червня 2022 року у справі № 694/1540/20).
Відповідно до частини другої статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.
Згідно із частинами першою, другою статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.
Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Юридичні факти - це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.
Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
За наявності спору про право, суд у порядку позовного провадження може розглядати справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі й факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин.
Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №244/4801/13-ц, від 23 вересня 2019 року у справі №279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі №748/897/18, від 11 грудня 2019 року у справі №712/14547/16-ц, від 18 грудня 2019 року у справі №761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року у справі №490/10757/16-ц, від 25 вересня 2024 року у справі № 461/8250/20.
Надані позивачем показання свідків, спільні фотографії, самі по собі є допустимими доказами, однак у даному випадку не підтверджують у сукупності наявності між сторонами усталених відносин, притаманних подружжю, зокрема спільного побуту, ведення господарства та взаємних прав і обов`язків.
Як долучений до позовної заяви укладений договір оренди від 01.07.2019 року, так і складені та підписані виключно заявленими свідками по справі у квітні 2025 року акти жодним чином не підтверджують законодавчо закріплені ознаки сім`ї, оскільки зміст укладеного позивачкою договору жодним чином не підтверджує факт проживання з нею будь-яких осіб, а довідку про фактичне місце проживання можна отримати у органі місцевого самоврядування особисто або через уповноважену особу і така послуга надається у разі наявності відповідного індивідуального рішення кожного органу місцевого самоврядування в межах території. 
Оскільки видачу акта обстеження на факт проживання особи без реєстрації місця проживання за даною адресою (на основі письмових свідчень сусідів) здійснює орган місцевого самоврядування, то долучені до позовною заяви складені після загибелі сина моєї довірительки і підписані залученими в якості свідків особами акти є неналежними і недопустимими доказами по справі .
Доказів, які б підтверджували факт ведення спільного господарства протягом заявленого періоду, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах з утримання житла, його ремонту, досягнення усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які б засвідчували реальність сімейних відносин, крім показів свідка, позивачка не надала.
Суд, забезпечивши повний та всебічний розгляд справи, надавши оцінку доводам сторін, дослідивши та оцінивши всі докази у справі у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов обґрунтованого висновку про те, позивачка не довела належними та допустимими доказами факт її спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки з у період з вересня 2006 по ІНФОРМАЦІЯ_4 , ведення спільного господарства, наявності у них спільного бюджету, подружніх взаємних прав та обов`язків, та інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю, у зазначений у позові період часу.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
За змістом позовної заяви, позивачка просить «встановити юридичний факт проживання однією сім`єю ОСОБА_4 … та ОСОБА_3 без шлюбу у період з жовтня 2009 року по 09.08.2024 року» виключно з тих мотивів,що встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки необхідно їй для отримання передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року одноразової грошової допомоги сім`ям військових, які загинули, захищаючи Батьківщину під час повномасштабної війни.
Юридичні факти - це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. 
Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. 
Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).
Аналіз положень статті 315 ЦПК України свідчить про те, що факт проживання однією сім`єю встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.
Встановлення юридичного факту буде лише підтвердженням спільного проживання у фактичних шлюбних відносинах тобто існування відповідного юридичного факту, що передбачено у Главі 6 Розділу IV ЦПК України, як спеціальний процесуальний інструмент для захисту відповідних прав.
Приватно-правовими нормами визначене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року у справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23)).
Тому, у позовному провадженні підлягає розгляду позовна вимога про визнання права. (Такий висновок зазначено у Постанові Верховного суду від 03.11.2021 року справа № 691/1237/20провадження № 61-14225 св 21).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2024 року у справі №523/14489/15-ц зроблено висновок, що у спорі про поділ майна осіб, які проживають сім`єю без реєстрації шлюбу, не потрібно заявляти окрему вимогу про встановлення факту такого проживання. Суд не може вирішити цей спір без встановлення юридично значущих фактів, одним із яких є спільне проживання.
Велика Палата Верховного Суду визначила, що рішення судів у частині вирішення як окремої вимоги встановлення факту спільного проживання підлягають скасуванню. Обґрунтування позиції щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження суд має навести в мотивувальній частині рішення, а в резолютивній - зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог. Встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у спорі про поділ майна є підставою позову, а не самостійним способом захисту прав подружжя в такому спорі, який підлягає формулюванню як самостійна вимога.
Оскільки встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу породжує юридичні наслідки, а саме його підтвердження необхідно позивачу для реалізації права на призначення та виплату їй одноразової грошової допомоги на підставі ст.16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п.2 постанови КМУ від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану», то за відсутності позовної, то відсутність відповідної , належним чином сформульованої вимоги у справі позовного провадження є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. 
З метою реалізації своїх меркантильних намірів безпідставного позбавлення матері загиблого воїна належних від держави компенсаційних виплат, позивачка звертається до суду з позовною заявою, до якої долучає письмові докази, які не підтверджують, а спростовують зазначений у позові статус «цивільної дружини».
Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (абзац 1 частини другої статті 3 СК України).
Тлумачення наведеної норми права вказує, що для визначення статусу сім`ї необхідно встановити три складові: особи спільно проживали; ці особи пов`язані спільним побутом; ці особи мають взаємні права та обов`язки (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21)).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19), на яку є посилання в касаційній скарзі, зазначено, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17 (провадження № 61-1623св19), на яку посилається скаржник, вказано, що «для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. 
Як долучений до позовної заяви укладений договір оренди від 01.07.2019 року, так і складені та підписані виключно заявленими свідками по справі у квітні 2025 року акти жодним чином не підтверджують законодавчо закріплені ознаки сім`ї, оскільки зміст укладеного позивачкою договору жодним чином не підтверджує факт проживання з нею будь-яких осіб, а довідку про фактичне місце проживання можна отримати у органі місцевого самоврядування особисто або через уповноважену особу і така послуга надається у разі наявності відповідного індивідуального рішення кожного органу місцевого самоврядування в межах території. 
Оскільки видачу акта обстеження на факт проживання особи без реєстрації місця проживання за даною адресою (на основі письмових свідчень сусідів) здійснює орган місцевого самоврядування, то долучені до позовною заяви складені після загибелі сина моєї довірительки і підписані залученими в якості свідків особами акти є неналежними і недопустимими доказами по справі .
Предметом доказування при розгляді справ про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, передусім є сукупність обставин, що є згідно із законом основними ознаками сім`ї: спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків, які визначені ч. 2 ст. 3 СК України.
Ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї.
Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Згідно із частинами першою, другою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя, оскільки відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Оскільки належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів ведення спільного господарства сторонами, наявності у них спільного бюджету, взаємних прав і обов`язків, що між сторонами склалися відносини, які притаманні подружжю, позивачем не надано, то передбачені законом правові підстави для встановлення факту проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу відсутні.
Позивач не довела належними та допустимими доказами факт її спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки з ОСОБА_3 у період з жовтня 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 , ведення спільного господарства, наявності у них спільного бюджету, подружніх взаємних прав та обов`язків, та інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю, у зазначений у позові період часу.
За відсутності будь-яких об`єктивних перешкод для реєстрації шлюбу, син відповідача не мав намір за життя оформляти шлюб з позивачем, а зазначений в позовній заяві свій статус цивільної дружини, за відсутності належних і допустимих доказів на підтвердження фактів, що підлягають доведенню по даній категорії справ, може свідчити виключно про зловживання правом на звернення до суду з безпідставними і не сформульованими у визначеній процесуальній формі вимогами, які не підлягають задоволенню в повному обсязі.
Суд, забезпечивши повний та всебічний розгляд справи, надавши оцінку доводам сторін, дослідивши та оцінивши всі докази у справі у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку про те, позивач не довела належними та допустимими доказами факт її спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки з ОСОБА_11 ,, а тому позов не підлягає задоволенню .

Керуючись ст.ст. 76, 77, 80, 81, 259, 263-265, 273, 293, 315, 318, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду через Березнівський районний суд Рівненської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Сторони по справі :
Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_4 , ІПН НОМЕР_1 .
Відповідач : АДРЕСА_5 РНКОПП не відомий.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ІНФОРМАЦІЯ_1 33023 АДРЕСА_6 Код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .
    Суддя:	  	    Мельничук Н. В.