Справа №591/11886/25 	
Номер провадження 22-ц/816/2191/26 	
Категорія - 39 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2026 року м. Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Сидоренко А.П. (суддя-доповідач), суддів: Собини О.І., Щербаченко М.В.,
розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Руденко Людмили Дмитрівни на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25 грудня 2025 року, ухваленого в м. Суми у складі судді Косар А.І., в цивільній справі за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОР П» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

17 жовтня 2025 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОР П» (далі - ТОВ «ФАКТОР П») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Свої позовні вимоги мотивував тим, що 12 березня 2020 року між ТОВ «ПРОСТО ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №009/02188/03/20, за умовами якого Кредитодавець зобов`язується надати позичальнику в кредит грошові кошти в сумі 50000,00 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти відповідно до умов Договору строком на 270 календарних днів та зобов`язалася повернути кредитні кошти і сплатити проценти за користування ними відповідно до умов договору та графіка платежів.
ТОВ «ПРОСТО ПОЗИКА» свої зобов`язання виконало у повному обсязі. Дата першого платежу визначена з 27 березня 2020 року.
12 березня 2020 року між ТОВ «ПРОСТО ПОЗИКА», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 009/02188/03/20 до кредитного договору № 009/02188/03/20 від 12 березня 2020 року, відповідно до умов якого поручитель поручається перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань за зазначеним кредитним договором (пункт 1.1 договору поруки).
Позивач зазначав, що відповідачка ОСОБА_1 належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, унаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 77985,00 грн, з яких 32208,62 грн — залишок заборгованості за тілом кредиту та 45776,38 грн — заборгованість за процентами за користування кредитом.
На підставі договору факторингу від 01 лютого 2023 року №30-ФП-ПП-202302 позивач набув право вимоги до відповідачів за Кредитним договором № 009/02188/03/20 від 12 березня 2020 року в розмірі 77958,00 грн.
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 009/02188/03/20 від 12 березня 2020 року в розмірі 77985,00 грн, а також у дольовому порядку понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 25 грудня 2025 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФАКТОР П» заборгованість по Кредитному договору №009/02188/03/20 від 12 березня 2020 року, що становить 77985 грн 00 коп., яка складається з: 32208,62 грн - залишку суми кредиту; 45776,38 грн - залишку процентів за користування кредитом та у дольовому порядку судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн, тобто по 1211,20 грн з кожної.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник відповідачки ОСОБА_1 – адвокат Руденко Л.Д. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення процентів за кредитним договором у розмірі 45776,38 грн та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову, а також змінити розподіл судових витрат.
Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував, що строк кредитування за кредитним договором складав 270 календарних днів та закінчився 07 грудня 2020 року, тоді як наданий позивачем розрахунок не дає можливості встановити розмір заборгованості за процентами станом на дату закінчення строку кредитування та перевірити, чи не були проценти нараховані поза межами цього строку.
Крім того, апелянтка зазначає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не містить відомостей щодо періоду та порядку нарахування процентів, застосованої процентної ставки, а також здійснених позичальником платежів. Вказує, що позивач не надав розрахунків заборгованості за період з моменту укладення кредитного договору до 01 лютого 2023 року та первинних документів, які б підтверджували розмір заявленої до стягнення заборгованості, що унеможливлює перевірку правильності її визначення та позбавляє відповідачів можливості надати обґрунтовані заперечення і контррозрахунок.
Апелянтка також зазначає, що суд першої інстанції не перевірив правильність визначення заборгованості у розмірі 77985,00 грн, з яких 32208,62 грн — заборгованість за тілом кредиту та 45776,38 грн — заборгованість за процентами, з урахуванням здійснених позичальником платежів. 
Вказує, що наданий позивачем розрахунок не містить відомостей про періоди прострочення, порядок нарахування процентів та застосовані процентні ставки, хоча умовами кредитного договору передбачено різні розміри процентної ставки залежно від періоду користування кредитом. Крім того, у розрахунку наведено залишок заборгованості станом на 31 травня 2023 року, однак не зазначено дату початку її формування, що унеможливлює перевірку правильності визначення заявленої до стягнення суми.
На думку апелянтки, відсутність детального та обґрунтованого розрахунку заборгованості не підтверджує правильності нарахування процентів за кредитним договором та наявності у позичальника заборгованості в заявленому до стягнення розмірі. Вказує, що надані позивачем документи лише містять відомості про заборгованість у визначеній сумі, однак не підтверджують підстав її виникнення, порядок розрахунку та фактичний розмір.
Представником позивача надано суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін. Зазначає, що наданий розрахунок заборгованості підтверджує наявність у відповідачки заборгованості станом на 01 лютого 2023 року — дату відступлення права вимоги позивачу. Вказує, що за період з 01 лютого 2023 року по 31 травня 2023 року процентна ставка за користування кредитом становила 0 %, у зв`язку з чим позивач не здійснював нарахування процентів, а сума заборгованості за процентами у розмірі 45776,38 грн була нарахована первісним кредитором у межах строку дії кредитного договору. Також зазначає, що залишок основної заборгованості за кредитом становить 32208,62 грн при початковій сумі кредиту 50000 грн, що свідчить про часткове погашення боржницею кредитної заборгованості.
Представник позивача зазначає, що при укладенні кредитного договору сторони погодили його істотні умови, зокрема загальну вартість кредиту в розмірі 109854 грн та реальну річну процентну ставку у розмірі 244,0633 %. На думку позивача, це свідчить про обізнаність позичальника з умовами кредитування та погодження ним порядку нарахування процентів, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги щодо неправомірності нарахування процентів є безпідставними.
На підтвердження переходу права вимоги за кредитним договором до матеріалів справи долучено Додаток № 2 до договору факторингу № 30-ФП-ПП-202302 від 01 лютого 2023 року, відповідно до якого за порядковим номером 207 містяться відомості про передачу права вимоги за кредитним договором № 009/02188/03/20 від 12 березня 2020 року, укладеним з відповідачкою ОСОБА_1 із зазначенням розміру заборгованості станом на дату відступлення права вимоги — 01 лютого 2023 року. 
Також представник позивача вказує, що відповідачкою не було надано ніяких доказів виконання зобов`язань, в тому числі доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам, відповідно до умов договору, в тому числі шляхом проведення та надання власного контррозрахунку. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 12 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «ПРОСТО ПОЗИКА» із заявою на видачу кредиту № 038 (а.с. 30).
12 березня 2020 року між ТОВ «ПРОСТО ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №009/02188/03/20 (далі – Договір), за умовами якого Кредитодавець зобов`язується надати позичальнику в кредит грошові кошти в сумі 50000,00 грн, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти відповідно до умов Договору (п.2.1 Договору).
Кредит надається на умовах терміновості, повернення та платності (п. 2.3 Договору).
Кредит повертається Позичальником Кредитодавцю шляхом виплат кожних 15 календарних днів у національній валюті (п.2.4 Договору).
Відповідно до п.4.1.1. Кредитного договору, перебіг строку кредиту розпочинається з моменту підписання цього Договору, перерахування (видачі) коштів Позичальнику і складає 270 календарних днів.
Сторонами договору погоджено фіксований тип процентної ставки (п. 4.1.2. Договору).
Пунктом 4.1.4. Кредитного договору визначено, що сума щомісячного платежу в рахунок повернення кредиту та сплати процентів визначається Графіком платежів. З урахуванням ануїтетного характеру платежів за користування кредитом Позичальник сплачує Кредитодавцю 156,2979% (процентів) річних від суми кредиту з першого по 11 платіж та 2 573,0918% (процентів) річних з 12 до останнього платежу згідно з Графіком платежів, у розрахунку зі сплатою кожних п`ятнадцять днів 6,4232% (процентів) з першого по 11 платіж та 105,7435% (процентів) з 12 до останнього платежу, за період дії Договору 244,0633 % (процентів).
Дата першого платежу 27 березня 2020 року (п.4.1.5 Договору).
Дата платежу в рахунок повернення кредиту та сплати процентів визначається Графіком платежів, що є невід`ємною частиною даного Договору. Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту та проценти нараховані за користування кредитом частинами у сумі та строки визначені в Графіку платежів (п. 4.1.6. Договору).
Відповідно до п. 4.1.7. Договору, загальна сума всіх платежів з урахуванням процентів становить: загальна вартість кредиту (в грошовому виразі) - 109854 грн.; реальна річна процентна ставка по кредиту - 244,0633 %.
Згідно з п. 4.1.8. Договору, сплата суми кредиту та процентів здійснюється кожні 15 (п`ятнадцять) календарних днів в національній валюті шляхом внесення належних платежів у готівковій формі до каси Кредитодавця або зарахування (перерахування) грошових коштів на поточний рахунок Кредитодавця через банківську установу.
Договір підписано відповідачкою ОСОБА_1 особистим підписом, таким чином підтвердивши, що ознайомлена з усіма істотними умовами Договору. Аналогічно відповідачка була ознайомлена і з паспортом споживчого кредиту та графіком платежів за договором №009/02188/03/20 від 12 березня 2020 року, про що свідчить її особистий підпис у цих документах (а.с.34-35).
На виконання умов Договору, згідно видаткового касового ордеру №229 від 12 березня 2020 року ОСОБА_1 було видано грошові кошти в сумі 50000 грн (а.с.20-зворот).
12 березня 2020 року між ТОВ «ПРОСТО ПОЗИКА» (кредитор), ОСОБА_1 (позичальник) та ОСОБА_2 (поручитель) укладено договір поруки №009/02188/03/20 до Кредитного договору №009/02188/03/20 від 12 березня 2020 року, відповідно до якого поручитель поручається перед Кредитором за виконання Позичальником зобов`язань за Кредитним договором №009/02188/03/20 від 12 березня 2020 року (п.1.1. Договору поруки) (а.с. 19-20).
01 лютого 2023 року між ТОВ «ПРОСТО ПОЗИКА» та ТОВ «ФАКТОР П» укладено договір факторингу 30-ФП-ПП-202302, за умовами якого ТОВ «ПРОСТО ПОЗИКА» відступило ТОВ «ФАКТОР П» права Вимоги за кредитними договорами, з усіма змінами і доповненнями до них перелік і обсяг яких визначається в Додатку 2 цього Договору. Клієнт здійснює оплату за надані факторингові послуги, а Фактор перераховує в розпорядження Клієнта грошову суму на умовах, що вказані в Договорі (а.с. 21-23).
Згідно долученого розрахунку заборгованості за кредитним договором №009/02188/03/20 від 12 березня 2020 року заборгованість відповідачки ОСОБА_1 становить 77985,00 грн, з яких: 32208,62 грн - залишок суми кредиту; 45776,38 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом (а.с.39).
Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Якщо у зобов`язанні установлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
З матеріалів справи установлено, що кредитний договір №009/02188/03/20 між ТОВ «ПРОСТО ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладений 12 березня 2020 року у письмовій формі та підписаний відповідачкою власноручним підписом. Сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, у тому числі щодо строку кредитування та відсотків за користування кредитом, розмір та порядок нарахування яких визначено в договорі.
Крім того, у додатку № 2 до Договору визначений Графік платежів, який теж підписано відповідачкою ОСОБА_1 , який передбачає здійснення відповідачкою починаючи з 27 березня 2020 року 18 платежів рівними сумами в розмірі 6103 грн 00 коп., що у сукупності становить 109854 грн 00 коп. 
Указаний договір відповідно до вимог статті 628 ЦК України є обов`язковим до виконання кредитором та позичальником.
Згідно із частиною першою статті 553, частиною першою статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання.
Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.
Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).
За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України)
Оскільки між первісним кредитором ТОВ «ПРОСТО ПОЗИКА» та позивачем 01 лютого 2023 року укладений Договір факторингу № 30-ФП-ПП-202302, тому відповідачі несуть відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором перед новим кредитором ТОВ «ФАКТОР П» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором.
Відповідачка ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просила відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості за процентами, оскільки з наданого позивачем розрахунку заборгованості неможливо встановити розмір заборгованості за процентами за кредитним договором станом на дату закінчення строку кредитування. На обґрунтування своєї позиції вона, зокрема, посилалася на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).
У постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) Велика Палата Верховного Суду вказала, що «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».
Зміст кредитного договору №009/02188/03/20 від 12 березня 2020 року, укладеного між ТОВ «ПРОСТО ПОЗИКА» та ОСОБА_1 , свідчить про те, що строк кредитування становить 270 днів з моменту підписання договору та передачі коштів. Графіком платежів було визначено повернення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами шляхом здійснення 18 платежів кожні 15 днів у розмірі 6103 грн 00 коп., що у сукупності становить 109 854 грн 00 коп. з 27 березня 2020 року по 07 грудня 2020 року.
Пунктом 4.1.4 кредитного договору визначено, що сума щомісячного платежу в рахунок повернення кредиту та сплати процентів визначається Графіком платежів. З урахуванням ануїтетного характеру платежів за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю 156, 2979% річних від суми кредиту з першого по 11 платіж та 2 573,0918% річних з 12 до останнього платежу згідно з Графіком платежів, у розрахунку зі сплатою кожних п`ятнадцять днів 6,4232% з першого по 11 платіж та 105,7435% з 12 до останнього платежу, за період дії Договору 244,0633 %.
З врахуванням того, що загальна вартість кредиту становить 109854,00 грн (п. 4.1.7 кредитного договору), то, оскільки позивачці було надано кредит у сумі 50000,00 грн, відповідно сторонами договору було погоджено сплату відсотків на загальну суму 59854,00 грн (109854,00 грн - 50000,00 грн).
Підписавши кредитний договір власноручним підписом, відповідачка, погодилася, з умовами кредитування, в тому числі з розміром та порядком нарахування відсотків за користування кредитними коштами.
Позивач набув право вимоги до відповідачки за указаним кредитним договором відповідно до договору факторингу № 30-ФП-ПП-202302 від 01 лютого 2023 року, тобто права вимоги, які існували станом на 01 лютого 2023 року. 
До позивача перейшло право вимоги до відповідачки за кредитним договором від 12 березня 2020 року, при цьому сума простроченого тіла становила 32208 грн 62 коп., а сума прострочених процентів 45776 грн 38 коп.
Позивач ставить питання про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором в тому самому розмірі, що і на дату набуття права вимоги, а після цієї дати (01 лютого 2023 року) проценти товариством не нараховувались.
З наведеного слідує, що заборгованість за відсотками у розмірі 45776 грн 38 коп. нарахована до закінчення строку кредитування (до 07 грудня 2020 року), оскільки вказаний розмір заборгованості не перевищує розміру процентів, передбачених умовами кредитного договору - 59854 грн 00 коп.
Крім того, апеляційний суд ураховує, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження №12-161гс19) зазначено, що: «визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду».
Відповідачка ОСОБА_1 наведений розрахунок заборгованості не спростувала належними та допустимими доказами.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції виконав вимоги процесуального закону, належним чином дослідив подані сторонами докази та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення — без змін, якщо встановить, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Ухвалюючи рішення у цій справі, місцевий суд правильно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, що підлягали застосуванню, повно і всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну правову оцінку та дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.
Вирішуючи питання судових витрат, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України та того, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, понесені позивачем судові витрати у зв`язку з переглядом справи у апеляційному суді, слід залишити за ним. 
Доказів понесення судових витрат позивачем в апеляційній інстанції матеріали справи не містять.
Враховуючи те, що ця справа є справою незначної складності, а ціна позову не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому на підставі п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Руденко Людмили Дмитрівни залишити без задоволення, а рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25 грудня 2025 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -  	А.П. Сидоренко	

Судді: О.І. Собина 

М.В. Щербаченко