ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/238/26 Справа № 199/4524/25 	  	Суддя у 1-й інстанції -  Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.	

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді      Агєєва О.В.,
суддів:   Красвітної Т.П., Халаджи О.В.,

розглянувши у м.Дніпро в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу №199/4524/25 за позовом ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , треті особи - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Терещенківська 27», Управління-служба у справах дітей адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про вселення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 24 вересня 2025 року та на додаткове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 09 жовтня 2025 року, та апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - адвоката Шахторіна Артема Сергійовича на додаткове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 09 жовтня 2025 року, в якій представником ОСОБА_4 - адвокатом Шахторіним Артемом Сергійовичем подана заява про ухвалення додаткового рішення, головуючий у суді першої інстанції Кошля О.А., -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року позивач ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра з позовом до ОСОБА_4 про вселення. 
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 24 вересня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про вселення відмовлено.
Додатковим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 09 жовтня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 витрати на професійну правничу допомогу у цій справі в розмірі 8000 грн.
Не погодившись з рішеннями суду ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.
Також, не погодившись в частині часткового задоволення заяви, з додатковим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпра від 09 жовтня 2025 року, представник ОСОБА_4 - адвокат Шахторін А.С. подав апеляційну скаргу.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 лютого 2026 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника ОСОБА_4 - адвоката Шахторіна А.С. залишено без задоволення. Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 24 вересня 2025 року та додаткове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 09 жовтня 2025 року – залишено без змін.

18 лютого 2026 року представник ОСОБА_4 - адвокат Шахторін А.С. звернувся із заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення у справі щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, які були понесені їх стороною в суді апеляційної інстанції, які складаються з витрат за надання професійної правничої допомоги у розмірі 15 000 грн.
В обґрунтування заяви зазначив, що 05 січня 2026 року з метою захисту своїх прав та законних інтересів ОСОБА_4 уклала із адвокатом Шахторіним А.С. договір про надання професійної правничої (правової) допомоги.
Вказує, що договором було погоджено всі його істотні умови в т.ч. розмір гонорару.
Підпунктом 4.1 Договору встановлено, що Клієнт сплачує Адвокату гонорар у розмірі та в строки обумовлені в Додатковій угоді. Відповідно до Додаткової угоди №1-Г від 05 січня 2026 року за послуги, що надаються Адвокатом у відповідності із умовами Договору, Клієнт сплачує Адвокату гонорар (винагороду) у фіксованому розмірі 15 000 грн. 
З метою виконання умов договору про надання професійної правничої (правової) допомоги ОСОБА_4 сплатила адвокату гонорар у розмірі 10 000 грн., що підтверджується розписками про отримання гонорару в готівковій формі від 05 січня 2026 року та 03 лютого 2026 року, а також квитанцією №73834 від 09 січня 2026 року та актом виконаних робіт (наданих послуг) від 20 лютого 2026 року, відповідно до якого адвокатом якісно, вчасно та у повному обсязі надані всі перелічені в ньому послуги правової допомоги на суму 15 000 грн., відтак сторони погодили, що не мають претензій одна до одної з приводу наданих послуг та виконання інших умов договору. 
Також, зазначає, що відповідно до пункту 2 Додаткової угоди №1-Г від 05 січня 2026 року до вищевказаного договору, остаточна оплата гонорару здійснюється клієнтом протягом 10 днів після ухвалення судом апеляційної інстанції рішення по суті спору, що не заперечується сторонами. 

Відповідно до положень частин 1, 3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви, з огляду на наступне.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України).
Відповідно до ст.5 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. У частині першій статті 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги. 
Звернення до суду для захисту конституційного права кожного на правову допомогу безпосередньо на підставі частини третьої статті 8 Конституції України гарантується.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).
Згідно зі ст.11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст.15 ЦПК України).
Метою впровадження принципу відшкодування судових витрат сторони є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (ст. 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст.137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (ст.141 ЦПК України).
Згідно зі ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

В питанні критеріїв співмірності витрат, слід згадати висновки Великої Палати у справі №755/9215/15-ц. Так, суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справах №905/1795/18 та №922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. 
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24 січня 2022 року у справі №911/2737/17). 

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Відповідно до приписів ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У справі, що переглядається, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу долучено: засвідчена адвокатом копія договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 05 січня 2026 року; засвідчена адвокатом копія Додаткової угоди до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №1-Г від 05 січня 2026 року; засвідчені адвокатом копії розписок про отримання гонорару в готівковій формі від 05 січня 2026 року та 03 лютого 2026 року; засвідчена адвокатом копія квитанції №73834 від 09 січня 2026 року про часткову оплату правничої допомоги згідно договору; засвідчена адвокатом копія акту виконаних робіт (наданих послуг) від 20 лютого 2026 року, та фіскальні чеки на підтвердження направлення документів іншим учасникам справи.
Пунктами 1.1. Договору визначено, що Клієнт доручає Адвокату та зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) і відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з наданням професійної правничої (правової) допомоги, необхідні для виконання цього Договору, а Адвокат зобов`язується здійснити представництво інтересів Клієнта на стадії апеляційного провадження у цивільній справі №199/4524/25, на умовах і в порядку, визначених цим Договором. 
Відповідно до п.4.1. вказаного договору, за послуги, що надаються Адвокатом у відповідності із умовами даного Договору, Клієнт сплачує Адвокату гонорар (винагороду) у розмірі та в строки обумовлені у Додатковій угоді.
З додаткової угоди №1-Г від 05 січня 2026 року до договору про надання правової допомоги б/н від 05 січня 2026 року вбачається, що вартість послуг за правову допомогу по Договору становить 15 000 грн.
У відповідності до акту виконаних робіт (наданих послуг) від 20 лютого 2026 року ОСОБА_4 прийняла надані юридичні послуги (правову допомогу) у повному обсязі, визнала факт виконання вищезазначених послуг без жодних претензій та зауважень щодо наданої правової допомоги та сплатила гонорар у розмірі 4 000 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції №73834 від 09 січня 2026 року та розпискою про отримання гонорару в готівковій формі від 05 січня 2026 року на суму 1 000 грн та розпискою про отримання гонорару в готівковій формі від 03 лютого 2026 року на суму 5 000 грн.
Таким чином, матеріалами справи підтверджено сукупний розмір вартості наданої правової допомоги та інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи №199/4524/25 на підставі Договору про надання правової допомоги б/н від 05 січня 2026 року з додатками склав 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Колегія суддів вважає, що представник скаржника подав належні та допустимі докази щодо надання правничої допомоги та понесені витрати, пов`язані із наданням правничої допомоги.
Між тим, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та приписів ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне прийняти додаткову постанову, якою заяву представника ОСОБА_4 - адвоката Шахторіна А.С. про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково та відшкодувати витрати по справі за надання професійної правничої допомоги, які були понесені скаржником в суді апеляційної інстанції у розмірі 5 000 грн. У іншій частині вимог - відмовити.

Керуючись ст.ст.141, 270, 368, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд - 

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_4 - адвоката Шахторіна Артема Сергійовича, про ухвалення додаткового рішення по справі №199/4524/25 – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну допомогу на стадії апеляційного перегляду справи у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.
У іншій частині вимог - відмовити.      
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Судді:

Повний текст постанови складено 04.05.2026р.

Головуючий суддя О.В. Агєєв