ПОСТАНОВА
Справа № 137/580/26
18 травня 2026 р. 3/137/274/26 

Суддя Літинського районного суду Вінницької області Гопкін П.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Відділу поліції № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, зі слів - не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , за ч.2 ст. 130 КУпАП, 

ВСТАНОВИВ:

10.04.2026 о 17 год 15 хв по вул. Подільській, в с-ще Літин Вінницького району Вінницької області ОСОБА_1 повторно протягом року керував автомобілем ЗАЗ 1103, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, почервоніння очей та обличчя). Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в повному обсязі у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу. Подія фіксувалась за допомогою безперервної відеофіксації нагрудних портативних відеореєстраторів.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, вчинене повторно протягом року.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у скоєному не визнав та повідомив, що 10.04.2026 перебував біля автомобіля і переціджував пальне з баку у пляшку, оскільки у автомобілі засмічений бак, через що пальне не надходить. Зазначив, що до нього підійшли працівники поліції та інкримінували керування транспортним засобом у стані сп`яніння. Також ОСОБА_1 пояснив, що за кермом перебувала інша особа, однак назвати цю особу відмовився, як і відмовився клопотати про її виклик у судове засідання. Будь-яких інших заяв чи клопотань від ОСОБА_1 не надходило. На запитання головуючого підтвердив ту обставину, що раніше вже притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 130 КУпАП повністю підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 637242 від 10.04.2026 (а.с. 2) та рапортом (а.с. 4) якими зафіксовано обставини інкримінованого правопорушення.
На відеозаписі за назвою «export-l2q0x» який знаходиться на компакт-диску в матеріалах справи (а.с. 11) підтверджується обставина відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.
22.04.2025 Мурованокуриловецьким районним судом Вінницької області ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Постанова набрала законної сили 03.05.2025 (а.с. 7-10).
Критично оцінюється пояснення ОСОБА_1 про те, що він нібито не керував транспортним засобом, а лише перебував біля автомобіля та переціджував пальне, оскільки такі пояснення спростовуються сукупністю досліджених доказів у справі, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, рапортом працівника поліції та відеозаписом події. Із рапорту працівника поліції вбачається, що транспортний засіб ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_2 був зупинений працівниками поліції саме під керуванням ОСОБА_1 після виявлення порушення Правил дорожнього руху. Під час спілкування у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а від проходження огляду на стан сп`яніння він відмовився у категоричній формі. Крім того, на підтвердження своїх доводів про перебування за кермом іншої особи ОСОБА_1 жодних доказів не надав, особу такого водія не повідомив та відмовився заявляти клопотання про його виклик у судове засідання, хоча саме такі обставини мають істотне значення для правильного встановлення фактичних обставин справи. За таких обставин наведені пояснення розцінюються, як обраний спосіб захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.
Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
Також не підлягає застосуванню стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу, адже не надано доказів належності ОСОБА_1 автомобіля зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, особою, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, розмір судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З огляду на викладене вище, з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн.
Керуючись ст. 40-1, ч. 2 ст. 130, ст. 283, ст. 284 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», 

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000,00 (тридцять чотири тисячі) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави Україна судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: Гопкін П.  В.