Справа № 478/729/26 Провадження № 3/478/118/2026 	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И  

10 червня 2026 року. Суддя Казанківського районного суду Миколаївської області Томашевський О.О., з участю секретаря Шинкарюка М.О., розглянувши адміністративні матеріали, які 02.06.2026 року надійшли від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 , працюючої керівником та головним бухгалтером ТОВ «КИШЕНЯ», 
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-2 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
З протоколу про адміністративне правопорушення №716/04-36-09-02/3661906126 від 27.05.2026 року вбачається, що ОСОБА_1 керівник та головний бухгалтер ТОВ «КИШЕНЯ» вчинила правопорушення, яке полягає у неподанні або несвоєчасному поданні платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів), чим порушила ч. 1 ст. 163-2 КУпАП від 07.12.1984 року №8073-Х (зі змінами) та п.57.1 ст. 57, п.п. 222.3.1 п.222.3 ст. 222 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), яке полягало у несвоєчасній сплаті грошового зобов`язання з акцизного податку за грудень 2025 року у сумі 194,95 грн, затримка платежів склала 9 календарних днів.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином.
Згідно зі ч. 2 ст. 268 КУпАП вважаю за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 , оскільки її явка до судового засідання не є обов`язковою.
Дослідивши матеріали справи, приходжу такого висновку.
Частиною 2 статті 7 КУпАП визначено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно із ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення №716/04-36-09-02/3661906126 від 27.05.2026 року вбачається, що інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення вчинено у період з 30.12.2025 року по 08.01.2026 року. З акту про результати камеральної перевірки щодо правил (термінів) сплати (перерахування) податків, платежів, зборів №25466/04-36-09-02/45869706 від 13.05.2026 року вбачається, що згідно декларації акцизного податку від 22.12.2025 року ОСОБА_1 мала до 30.12.2025 року сплатити податок, однак 08.01.2026 року було здійснено фактичну сплату грошового зобов`язання, тобто термін прострочення складає 9 днів. 
Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій-шостій цієї статті.
Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто, з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.
Триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.
Подібна правова позиція щодо застосування норм права викладена у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №804/401/17.
Виходячи з цього, суд приходить до висновку, що з моменту внесення грошового зобов`язання правопорушення перестає бути триваючим і з цього моменту починається відлік трьохмісячного строку. 
Правопорушення, що було виявлено Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, відповідно до даних протоколу та акту перевірки, було вчинено у період з 22.12.2025 року, коли виник обов`язок щодо внесення грошового зобов`язання по 08.01.2026 року, коли грошове зобов`язання було внесено.
Таким чином, строк притягнення до відповідальності за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання з акцизного податку за грудень 2025 року закінчився 08.04.2026 року, тобто через три місяці з моменту сплати грошового зобов`язання. 
Відповідно до положень п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Під час розгляду адміністративного матеріалу суддя враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (StubbingsandOthers v. theUnitedKingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.
Отже, враховуючи, що станом на момент передачі протоколу про адміністративне правопорушення до суду, закінчилися строки, передбачені ч. 2 ст. 38 КУпАП, незалежно від наявності будь-яких інших обставин припиняються будь-які дії щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Зважаючи на закінчення строків, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП, суд вважає за необхідне провадження у даній справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП. 
Керуючись ст.ст. 38, 283-284 КУпАП, суд
постановив:
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП - закрити у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя