1	Справа № 335/5926/26  3/335/1266/2026 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року         м. Запоріжжя

Суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Рибалко Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов із Управління Служби безпеки України в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянку України, керівника апарату Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212-5 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

27.05.2026 до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя із Управління Служби безпеки України в Запорізькій області надійшов протокол про адміністративне правопорушення №59/17/04 від 19.05.2026, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 212-5 КУпАП
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів, 19 травня 2026 року головним спеціалістом відділу охорони державної таємниці Управління Служби безпеки України в Запорізькій області за результатами проведення у Пологівській РДА позапланової перевірки стану обігу документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, зібрану у процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності та у сфері оборони країни, встановлено порушення керівником апарату Пологівської РДА ОСОБА_1 вимог Інструкції про порядок обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 736, що призвело до розголошення відомостей, що містять службову інформацію у сфері оборони країни.
Порушення полягає у тому, що 25 серпня 2024 року ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді керівника апарату Пологівської районної державної адміністрації, надала вказівку головному спеціалісту відділу інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю апарату Пологівської районної державної адміністрації ОСОБА_2 підготувати відповідь на лист № 59/31-9131ДСК від 19 серпня 2024 року, який мав гриф «Для службового користування». При цьому ОСОБА_2 на той час не мала дозволу на роботу з документами та іншими матеріальними носіями інформації, що містять службову інформацію. Ознайомившись із зазначеним документом, ОСОБА_2 підготувала проєкт відповіді, який у подальшому було зареєстровано за № 11-ДСК від 26 серпня 2024 року. 
У подальшому ОСОБА_1 надала вказівку головному спеціалісту відділу інформаційної політики та комунікації з громадськістю апарату Пологівської районної державної адміністрації ОСОБА_3 здійснити сканування документа № 11-ДСК від 26 серпня 2024 року з грифом «Для службового користування». ОСОБА_3 здійснила сканування зазначеного документа за допомогою електронно-обчислювальної та копіювально-розмножувальної техніки без дотримання вимог законодавства у сфері захисту інформації, за відсутності відповідного розпорядчого документа керівника установи щодо використання такої техніки для роботи з документами, що містять службову інформацію. 
Після цього ОСОБА_3 направила скановану копію документа № 11-ДСК від 26 серпня 2024 року незахищеними каналами зв`язку, а саме за допомогою електронної пошти райдержадміністрації на адреси чотирнадцяти територіальних громад Пологівського району. Відповідно до змісту протоколу, доступ до зазначеної електронної поштової скриньки мали треті особи, які не були допущені до роботи з документами, що містять службову інформацію, у зв`язку з чим відбулося розголошення відомостей, що містять службову інформацію у сфері оборони країни.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 допустила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 212-5 КУпАП - порушила порядок обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію у сфері оборони країни, що призвело до розголошення такої інформації.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнала. Пояснила, що лист Служби безпеки України надійшов до Пологівської районної державної адміністрації у межах виконання службових повноважень, а підготовка проєкту відповіді була доручена ОСОБА_2 . При цьому ОСОБА_2 не здійснювала копіювання, сканування чи розповсюдження документа, а лише готувала проєкт відповіді. Також ОСОБА_1 зазначила, що зміст листа стосувався проведення роз`яснювальної та профілактичної роботи щодо упередження протиправних дій. Крім того, пояснила, що після направлення документа ОСОБА_3 видалила його зі службової електронної поштової скриньки, а будь-яких негативних наслідків чи фактичного витоку службової інформації, на її думку, не відбулося.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні в ній докази у сукупності, суддя встановив наступні обставини.
На підставі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається противоправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 212-5 КУпАП визнається порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, зібрану у процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, що призвело до розголошення такої інформації.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом». Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».
З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії», у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Вивчивши всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані і досліджені докази, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, суддя дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212-5 КУпАП, а саме порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, зібрану у процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, що призвело до розголошення такої інформації.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212-5 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, а саме: відомостями, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення №59/17/04 від 19.05.2026 за ч. 1 ст. 212-5 КУпАП; рапортом про складання протоколу стосовно ОСОБА_1 № 59/17-1855ДСК від 19.05.2026; витягом з Акту перевірки стану обігу документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, зібрану у процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни в Пологівській районній державній адміністрації Запорізької області № 59/17-1859ДСК від 19.05.2026; копією посадової інструкції державного службовця категорії «Б»; копією розпорядження Голови Пологівської РДА № 89 від 27.12.2023; копією розпорядження Голови Пологівської РДА № 112 від 31.12.2024; копією розпорядження Голови Пологівської РДА № 40 від 01.05.2026; копією паспорту громадянина України та карткою фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 ; копією трудової книжки ОСОБА_1 ; поясненнями керівника апарату Пологівської РДА ОСОБА_1 ; поясненнями головного спеціаліста відділу інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю апарату Пологівської РДА ОСОБА_2 ; копією пояснень головного спеціаліста відділу інформаційної політики та комунікації з громадськістю апарату Пологівської РДА ОСОБА_3 .
Разом з тим відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів, судом встановлено, що правопорушення було вчинено 25-26 серпня 2024 року, а саме коли ОСОБА_1 надала вказівку особі, яка не мала відповідного дозволу, підготувати відповідь на документ з грифом «Для службового користування», а в подальшому організувала сканування та надсилання такого документа електронними засобами зв`язку.
Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.
Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їх правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.
Триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний із тривалим, безперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа після вчинення певних дій або бездіяльності продовжує перебувати у стані безперервного порушення вимог законодавства. Такі дії або бездіяльність безперервно порушують закон протягом певного часу та припиняються лише у випадку виконання відповідного обов`язку, усунення протиправного стану або припинення дії норми закону.
Подібна правова позиція щодо застосування норм права викладена у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17.
Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 212-5 КУпАП, яке інкримінується ОСОБА_1 , не є триваючим, оскільки пов`язане з конкретними одноразовими діями щодо надання доступу до документа з грифом «Для службового користування» особі, яка не мала відповідного дозволу, сканування такого документа та його подальшого надсилання електронними засобами зв`язку. Вказане правопорушення було закінчене в момент вчинення зазначених дій.
Отже, правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 , було вчинене у період з 25 по 26 серпня 2024 року, а тому строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, закінчився 26 листопада 2024 року.
Відповідно до положень п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Таким чином, враховуючи, що станом на момент передачі протоколу про адміністративне правопорушення до суду сплив строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 38, 283-284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212-5 КУпАП - закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.
Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя:         Н.І. Рибалко