Справа № 215/7989/24 
2/215/207/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року м. Кривого Рогу
Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
у складі:  головуючого – судді - Лиходєдова А.В. 
за участю секретаря судового засідання - Маняхіної А.О.
згідно з вимогами ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (письмового провадження), без повідомлення учасників процесу, справу за позовною заявою Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» (ЄДРПОУ: 0334 2184, місцезнаходження за адресою: 50000, Дніпропетровська область, Криворізький район, м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, 9) до ОСОБА_1 (РНКОПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (РНКОПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії, 
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2024 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив стягнути з відповідачів заборгованість за адресою: АДРЕСА_2 , за період з 01.11.2018 року по 01.11.2024 року в розмірі 38 906,36 грн, з яких: 38384,71 грн. — заборгованість за послугу з постачання теплової енергії; 521,65 грн. — плата за абонентське обслуговування, а також судовий збір у розмірі 3028 грн..
Ухвалою суду від 13.01.2025 року відкрито провадження у справі та визначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідачі отримали 23.01.2025 року, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, відповідачі мали право подати відзив на позовну заяву у встановлений судом строк.
Однак у визначений строк відповідачами відзив на позовну заяву подано не було.
Разом з тим, до суду надійшли численні клопотання та заяви відповідачів, які за своїм змістом містять заперечення проти позову, зокрема щодо відсутності договору, неналежності доказів, відсутності у позивача права на звернення до суду, застосування строків позовної давності та інших обставин.
Суд оцінює обставини зазначені у клопотаннях і заявах відповідачів як заперечення проти позову.
Дослідивши матеріали справи, зокрема: розрахунок заборгованості, відомості про нарахування та оплату(а.с.16,17), інші письмові докази (а.с 18-30), судом встановлено такі обставини, що мають значення для справи.
Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є споживачами житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 5) та зобов`язані своєчасно, щомісячно, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, вносити плату за надані послуги.
Між сторонами виникли фактичні договірні відносини з надання послуг з постачання теплової енергії, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до ст. ст. 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року), споживач зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі оплачувати надані послуги.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язання є правовідношенням, у якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої певну дію, а відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином.
Однак відповідачі свого обов`язку належним чином не виконували, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 38 906,36 грн.
Посилання відповідачів на відсутність письмового договору є безпідставними, оскільки факт споживання житлово-комунальних послуг породжує обов`язок їх оплати незалежно від укладення договору.
Доводи щодо неналежності та недопустимості доказів суд відхиляє, оскільки надані позивачем документи відповідають вимогам процесуального закону, а їх оцінка здійснюється судом у сукупності з іншими доказами.
Інші доводи відповідачів носять припущення та не підтверджені належними і допустимими доказами, у зв`язку з чим судом до уваги не приймаються.
З наданої позивачем довідки по особовому рахунку (а.с.5) вбачається, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , що також підтверджується за відомостями Реєстру Криворізької міської територіальної громади (а.с.34-36).
Інших доказів, зокрема щодо права власності відповідачів на зазначене житлове приміщення або визначення їх часток у праві власності, матеріали справи не містять.
Разом з тим, суд враховує, що відповідачами не подано жодних доказів на спростування факту їх проживання (користування) житловим приміщенням, а також не надано відомостей щодо інших осіб, які є власниками або фактичними споживачами житлово-комунальних послуг за вказаною адресою.
За таких обставин, з урахуванням відсутності доказів, які б свідчили про відсутність у відповідачів обов`язку щодо оплати спожитих послуг, суд приходить до висновку, що відповідачі є належними відповідачами у даній справі.
Судом встановлено, що у 2021 році позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу, який 27.05.2021 було скасовано. (а.с.13-14).
Скасування судового наказу не позбавляє позивача права звернутись до суду в позовному провадженні та не впливає на наявність заборгованості.
Відповідачами також заявлено про застосування строку позовної давності.
Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність — це строк для звернення до суду за захистом порушеного права.
Згідно зі ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки.
Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки обов`язок зі сплати житлово-комунальних послуг є періодичним, перебіг позовної давності визначається окремо щодо кожного щомісячного платежу.
Разом з тим, пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, введеним Законом України № 540-ІХ від 30.03.2020, передбачено, що під час дії карантину строки, визначені, зокрема, статтею 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Судом встановлено, що карантин на території України діяв з 12.03.2020 по 30.06.2023.
При цьому продовження строку позовної давності означає збільшення його тривалості на період дії карантину, а не його переривання чи початок перебігу заново.
Аналогічна правова позиція викладена у практиці Верховного Суду, відповідно до якої положення пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України підлягають застосуванню до вимог, строк позовної давності щодо яких не сплив на момент запровадження карантину.
Судом встановлено, що на момент запровадження карантину строк позовної давності щодо заявлених позивачем вимог не сплив.
За таких обставин перебіг позовної давності було продовжено на весь період дії карантину, що з урахуванням дати звернення позивача до суду — 24.12.2024 року — свідчить про те, що строк позовної давності щодо заявлених вимог не сплив.
У зв`язку з викладеним підстав для застосування наслідків спливу позовної давності суд не вбачає.
Частинами 1 і 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 - 82 ЦПК.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).
Статтею 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.
При цьому, згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Отже, обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Таким чином, після дослідження та оцінки доказів у справі, докази надані позивачем відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, судом вважаються належними та допустимими, згідно до ст. ст. 77, 78 ЦПК України, вони свідчать про обґрунтованість та законність заяви.
Оцінивши докази у їх сукупності відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76–81, 89, 141, 259, 263–265, 274–279 ЦПК України, ст.ст. 256, 257, 261, 509, 526 ЦК України, ст.ст. 7, 9, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суд —

ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості — задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНКОПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (РНКОПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» заборгованість за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2018 року до 01.11.2024 року в розмірі 38 906 (тридцять вісім тисяч дев`ятсот шість) гривень 36 копійок, з яких: - 38384 (тридцять вісім тисяч триста вісімдесят чотири) гривні 71 копійка — за послугу з постачання теплової енергії; - 521 (п`ятсот двадцять одна) гривня 65 копійок — плата за абонентське обслуговування, а також судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок, а всього: 41934 (сорок одна тисяча дев`ятсот тридцять чотири) гривні 36 копійок. 
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту.
Повний текст рішення складено 15.05.2026 р..

СУДДЯ: