Великоолександрівський районний суд Херсонської області 

Справа № 650/3621/26
 
провадження № 2/650/3447/26

Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
16 червня 2026 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі: головуючого – судді Сікори О.О., за участю секретаря – Завістовської Л.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 представник позивача ОСОБА_2 до ТЯГИНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ про визнання права власності,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з грудня 1995 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом, право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належав померлому ОСОБА_3 на праві приватної власності, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом, право власності на земельну ділянку площею 4.5939 га, з кадастровим номером 6520683000:02:010:0021, яка розташована на території Тягинської сільської ради (до реорганізації - Львівської сільської ради) Бериславського району Херсонської області з цільовим призначенням – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому ОСОБА_3 на праві приватної власності, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом, право власності на земельну ділянку площею 1.61 га, з кадастровим номером 6520683000:02:025:2810, яка розташована на території Тягинської сільської ради (до реорганізації - Львівської сільської ради) Бериславського району Херсонської області з цільовим призначенням – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому ОСОБА_3 на праві приватної власності, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Позовна заява мотивована тим, що після смерті спадкодавця відкрилася спадщина у виді нерухомого майна.
Позивач не може отримати свідоцтво про право власності, з причини відсутності доказів родинного зв`язку також наявний факт втрати правовстановлюючого документу.
Отже, оскільки у встановленому законом порядку позивач не може оформити свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину, він змушений звернутися до суду з даним позовом. 
На судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. 
На судове засідання представник відповідача, не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі проти задоволення позовних вимог не заперечував.
У відповідності до частини третьої статті 200 ЦПК України, зважаючи на визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні.
Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке.
Після смерті спадкодавця позивача – ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , земельної ділянки площею 4.5939 га, з кадастровим номером 6520683000:02:010:0021, яка розташована на території Тягинської сільської ради (до реорганізації - Львівської сільської ради) Бериславського району Херсонської області з цільовим призначенням – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та земельної ділянки площею 1.61 га, з кадастровим номером 6520683000:02:025:2810, яка розташована на території Тягинської сільської ради (до реорганізації - Львівської сільської ради) Бериславського району Херсонської області з цільовим призначенням – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Оскільки позивачка з грудня 1995 року фактично проживала разом із спадкодавцем однією сім`єю, тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, після смерті спадкодавця - ОСОБА_3 позивачка звернулася до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопської О.О. з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , де їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки позивачкою приватному нотаріусу не надано документів, які підтверджують родинні або інші відносини між нею – ОСОБА_1 та спадкодавцем - ОСОБА_3 .
Вказане підтверджується постановою приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопської О.О. від 22.05.2026.
Померлий – ОСОБА_3 був чоловіком рідної баби позивачки – ОСОБА_4 . Фактично позивачка почала проживати однією сім`єю разом з померлим – ОСОБА_3 , а також з своєю бабою – ОСОБА_4 з грудня 1995 року, оскільки мати позивачки фактично не займалася її вихованням. Разом ОСОБА_5 , її баба – ОСОБА_4 та чоловік баби - ОСОБА_3 проживали у належному ОСОБА_3 житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Позивачка офіційно була зареєстрована за вказаною адресою з 28.06.1991, що підтверджується копією домової книги з відповідним записом.
Померлий – ОСОБА_3 та баба позивачки – ОСОБА_4 разом виховували позивачку, забезпечували її матеріально, дбали про її фізичний та духовний розвиток. Померлий ОСОБА_3 попри відсутність кровного родинного зв`язку відносився до позивачки як до своєї онуки, разом із цим позивачка сприймала ОСОБА_3 як свого діда.
У подальшому баба позивачки – ОСОБА_4 померла. При цьому, позивачка продовжувала жити з ОСОБА_3 однією сім`єю, разом вести домашнє господарство, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, дбали та піклувались один про одного, разом обробляли город, мали спільні витрати та спільне харчування, займались благоустроєм свого помешкання, робили ремонти, купували меблі, інші предмети домашнього вжитку.
Після початку повномасштабного вторгнення рф на територію України позивачка разом із ОСОБА_3 у зв`язку безпековою ситуацією у с. Львове змушені були покинути місце свого постійного проживання та переїхати до м. Кривий Ріг Дніпропетровської області.
При цьому, до своєї смерті ОСОБА_3 продовжував проживати разом однією сім`єю із позивачкою, яка дбала про нього, оскільки останні роки життя в силу свого поважного віку та наявності хвороб ОСОБА_3 потребував сторонньої допомоги та піклування.
Факт проживання позивачки зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини підтверджується зокрема наступним: копією паспорта ОСОБА_3 та копією домової книги на житловий будинок, відповідно до яких вбачається, що померлий та позивачка були зареєстровані за однією адресою, а саме: АДРЕСА_1 ( ОСОБА_3 – з 02.12.1986, позивачка – з 28.06.1991), копією довідки Тягинської сільської ради від 07.05.2026 № 252, відповідно до якої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, разом із померлим на момент смерті за вищезаначеною адресою була зареєстрована позивачка – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зазначена саме як онука померлого, довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, відповідно до яких позивачка та ОСОБА_3 22.04.2022 були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи, фактичним місцем проживання/перебування яких є адреса: АДРЕСА_2 , наявністю у позивачки доступу до особистих документів ОСОБА_3 .
Таким чином, необхідність встановлення факту проживання позивачки зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини і пов`язана із реалізацією спадкових прав позивачки.
Щодо визнання права власності в порядку спадкування за законом, після смерті спадкодавця позивача – ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , земельної ділянки площею 4.5939 га, з кадастровим номером 6520683000:02:010:0021, яка розташована на території Тягинської сільської ради (до реорганізації - Львівської сільської ради) Бериславського району Херсонської області з цільовим призначенням – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та земельної ділянки площею 1.61 га, з кадастровим номером 6520683000:02:025:2810, яка розташована на території Тягинської сільської ради (до реорганізації - Львівської сільської ради) Бериславського району Херсонської області з цільовим призначенням – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Вказане майно належало померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯК № 112837 від 27.12.2012, виданого на підставі розпорядження голови Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області № 1152 від 07.12.2012 (щодо земельної ділянки площею 4.5939 га, з кадастровим номером 6520683000:02:010:0021), Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯК № 112838, виданого на підставі розпорядження голови Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області № 1152 від 07.12.2012 (щодо земельної ділянки площею 1.61 га, з кадастровим номером 6520683000:02:025:2810), та свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.02.1995 (щодо житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ).
Разом із цим, правовстановлюючий документ на вказаний житловий будинок, а саме свідоцтво про право на спадщину за законом від 23.02.1995, видане на ім`я ОСОБА_3 , спадкодавцем позивачки було втрачено, оскільки після початку повномасштабного вторгнення військами країни-агресора та через тимчасову окупацію села Львове Бериславської територіальної громади Бериславського району Херсонської області позивачка разом із ОСОБА_3 були вимушені евакуюватись із зазначеного населеного пункту.
Крім того, за життя ОСОБА_3 не встиг належним чином зареєструвати своє право власності на вказаний житловий будинок, що підтверджується листом КП Херсонське БТІ ХОР № 696/3 від 03.04.2025, відповідно до якої в органі БТІ в матеріалах інвентарної справи наявна лише технічна документація щодо вказаного об`єкту нерухомого майна, інформація ж щодо права власності на вказаний об`єкт відсутня.
Водночас, факт належності житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності померлому ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.02.1995 підтверджується відповідною відміткою в домовій книзі, копія якої надається.
Після смерті спадкодавця – ОСОБА_3 приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопською О.О. за заявою позивачки заведено спадкову справу № 67/2026, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 85351420, виданого 22.05.2026 приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопською О.О.
Таким чином, після смерті спадкодавця – ОСОБА_3 позивачка прийняла спадщину, є спадкоємцем за законом (четвертої черги спадкування) після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 85351420, а також довідкою Тягинської сільської ради від 07.05.2026 № 252, відповідно до якої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, разом із померлим на момент смерті за вищезаначеною адресою була зареєстрована позивачка – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зазначаємо, що інші спадкоємці та особи, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, відсутні.
Разом із цим, на даний час позивачка не має можливості оформити свої спадкові права на спадкове майно, оскільки спадкодавцем - ОСОБА_3 за життя втрачено правовстановлюючий документ на вказаний житловий будинок, а саме свідоцтво про право на спадщину за законом від 23.02.1995, дані щодо реєстрації його права власності на вказаний житловий будинок відсутні.
Згідно з частиною 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї.
Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку тау строки, встановлені законом.
Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.
Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має значення для позивача та надасть можливість доведення перед нотаріальним органом його права на спадкове майно.
Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
На підставі статті 1269 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Для того щоб одержати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно спадкоємець повинен надати нотаріусу документи до переліку яких входить і правовстановлюючий документ на спадкове майно. Також на підставі п.1 глави 8 розділу І «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5 - «Нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства....», у даному випадку відсутній правовий документ, який підтверджує право власності на вказаний житловий будинок. 
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до статті 1222 ЦК України спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.
Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
З приписів ст. 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. За таких обставин, виходячи з приписів статті 16 ЦК України це право підлягає захисту в судовому порядку.           Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності.  Отже, із зазначених положень цивільного законодавства вбачається, що позивач є спадкоємцем після спадкодавця, якому на момент смерті належало майно, а отже він має право ставити на вирішення суду питання про перехід прав належних спадкодавцю до нього у порядку спадкування. Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивача, так і відповідача, який не заперечує проти задоволення вимог позивача.         Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останнього не було порушене неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до компетенції відповідача та участь останнього обумовлена особливістю порядку вирішення спорів подібної категорії.             З урахуванням викладеного та керуючись статтями 12, 13, 141, 200, 209, 259, 263 – 265 ЦПК України, Великоолександрівський районний суд Херсонської області,
вирішив:

Позов ОСОБА_1 представник позивача ОСОБА_2 до ТЯГИНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ про визнання права власності - задовольнити.
Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з грудня 1995 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом, право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належав померлому ОСОБА_3 на праві приватної власності, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом, право власності на земельну ділянку площею 4.5939 га, з кадастровим номером 6520683000:02:010:0021, яка розташована на території Тягинської сільської ради (до реорганізації - Львівської сільської ради) Бериславського району Херсонської області з цільовим призначенням – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому ОСОБА_3 на праві приватної власності, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом, право власності на земельну ділянку площею 1.61 га, з кадастровим номером 6520683000:02:025:2810, яка розташована на території Тягинської сільської ради (до реорганізації - Львівської сільської ради) Бериславського району Херсонської області з цільовим призначенням – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому ОСОБА_3 на праві приватної власності, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Судові витрати покласти на позивача.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Херсонського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:          О.О. Сікора