У Х В А Л А
Іменем України
Справа № 285/4066/26 
провадження № 1-кс/0285/660/26
02 липня 2026 року   м. Звягель
Слідчий суддя Звягельського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора   ОСОБА_3 ,
підозрюваного   ОСОБА_4 ,
захисника   ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
клопотання слідчого слідчого відділення Звягельського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_6 , 
погоджене прокурором Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,
про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою? ? 
відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Славянськ Донецької області, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого, 
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026060530000373 від 30.06.2026 (далі - ЄРДР), 
ВСТАНОВИЛА:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Із клопотання слідує, що 30.06.2026, близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку №1/13 по вул. Наталії Оржевської в м. Звягель, побачив залишений ОСОБА_7 біля рекламного щита велосипед марки «Aist» та вирішив його таємно викрасти.
Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, достовірно знаючи, що по всій території України введено воєнний стан, який наразі продовжено, без відриву в часі, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони залишаться непоміченими, підійшов до вказаного велосипеда, сів на нього та розпочавши рух, з метою залишення місця вчинення злочину, вчинив наїзд на торговий прилавок біля місця вчинення злочину, у зв`язку з чим злочинні дії ОСОБА_4 були викриті потерпілою ОСОБА_7 та іншими сторонніми особами, які знаходилися поруч та останні почали кричати до ОСОБА_8 вимагаючи припинити злочинні дії та повернути викрадений ним велосипед.
Усвідомлюючи, що його злочинні дії викрито потерпілою та іншими особами, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, сів на викрадений велосипед та на ньому залишив місце вчинення злочину.
30.06.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.
Підставою для внесення клопотання стало те, що в діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, та встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 п.п.1,3,5 ст.177 КПК України.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_4 не заперечив свою причетність до скоєного злочину. Його захисник просив обрати запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт. Зазначив, що наведені прокурором ризики є необґрунтованими.
Вислухавши думки сторін захисту та обвинувачення, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.
Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, перелік яких визначено ст.177 КПК України та не підлягає розширеному тлумаченню.
Стаття 183 КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Встановлено, що в провадженні досудового органу перебувають матеріали кримінального провадження №12026060530000373 по факту відкритого викрадення майна (грабіж), вчиненому в умовах воєнного стану.
В рамках даного кримінального провадження 30.06.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.
Як свідчить практика Європейського Суду з прав людини, «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б могли переконати об`єктивного, неупередженого спостерігача у тому, що відповідна особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину. В своїх рішеннях у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства», «Мюррей проти Об`єднаного Королівства», Європейський суд зазначає, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Сукупність матеріалів судової справи, наданої суду стороною обвинувачення під час розгляду зазначеного клопотання, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, в якому  ОСОБА_4 підозрюється, та застосування щодо нього запобіжного заходу. 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». 
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
На думку слідчого судді, наведені у клопотанні та озвучені в судовому засіданні обставини свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує принаймні передбачений пунктом 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик, який є підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Надаючи оцінку можливості вчинення підозрюваним дій, передбаченим пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, слідчий суддя враховує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova) § 58). Щодо наявності ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду слідчий суддя зважає, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, тобто існує ймовірність притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення при визначенні ризику переховування. Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі робить цей ризик достатньо високим. 
Враховуючи вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також враховуючи його вік та стан здоров`я, майновий стан та репутацію підозрюваного, відсутність утриманців, положення частини восьмої статті 176 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, враховуючи викладені слідчим у клопотанні доводи про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан  ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про необхідність визначення йому застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (з 01.01.2026 – 3328 грн.), тобто 133120грн., відповідною і достатньою у даному кримінальному провадженні для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст.194 КПК України. На думку слідчого судді, саме такий розмір застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. 
Окрім цього, обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід у виді застави, вважаю за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1-3 ч.5 ст.194 КПК України.
Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту його фактичного затримання, що передбачено ч. 2 ст. 197 КПК України.
Керуючись ст. ст.131, 132, 178, 183, 193-196, 205, 369-372КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання задовольнити. 
Застосувати відносно підозрюваного  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, обчислюючи строк тримання під вартою з моменту його затримання, тобто з 19 год. 34 хв. 30 червня 2026 року.
Визначити строк дії даної ухвали - до 28 серпня 2026 включно.
Визначити підозрюваному ОСОБА_4 , заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 133120 (сто тридцять три тисячі сто двадцять) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок № UA 758201720355229001500000277, код 26278626, МФО 820172 в ДКС України, м. Київ.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
У разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора та слідчого суддю або суд.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави, наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, суду на першу вимогу;
- не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає ( АДРЕСА_1 ), без дозволу слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Визначити 2-х місячний строк дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, з дня внесення застави, але в межах строку досудового розслідування. 
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4  вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Виконання ухвали доручити Звягельському РВП ГУНП в Житомирській області.
Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та передати для виконання Звягельському РВП ГУНП в Житомирській області.
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним у той же строк з дня вручення йому копії ухвали. Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Час проголошення повного тексту ухвали 03.07.2026 о 14:15 год.

Слідчий суддя      ОСОБА_1