ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2026 року 
м. Київ

cправа № 914/1161/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Малашенкової Т.М. (головуючої), Бенедисюка І.М., Власова Ю.Л.,

розглянув у порядку письмового провадження 
касаційну скаргу Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича (далі - Господарство) 
на ухвалу Господарського суду Львівської області від 22.04.2026 (головуючий - суддя Матвіїв Р.І.)
та постанову Західного апеляційного господарського суду від 21.05.2026 (головуючий - суддя Шаповал Д.В., судді: Міліціанов Р.В., Степанюк Н.Л.)
за заявою Господарства
про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Львівської області від 26.06.2024

у справі за позовом Господарства 
до Львівської обласної прокуратури (далі - Прокуратура)
про стягнення 1 000 000,00 грн моральної шкоди.

ВСТУП
Причиною звернення до Верховного Суду є наявність / відсутність підстав для задоволення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий зміст позовних вимог та заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами

1. Господарство звернулося до суду з позовом до Прокуратури, в якому просило стягнути 1 000 000,00 грн моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення прав позивача у спосіб невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви вих. № 47 від 19.05.2020.

2. Господарський суд Львівської області рішенням від 26.06.2024, залишеним без змін Західним апеляційним господарським судом постановою від 30.09.2024, відмовив у задоволенні позову.

3. Верховний Суд ухвалою від 04.11.2024 відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Господарства на постанову Західного апеляційного господарського суду від 30.09.2024 та рішення Господарського суду Львівської області від 26.06.2024 у цій справі.

4. Господарство 25.03.2026 звернулося із заявою про перегляд рішення Господарського суду Львівської області від 26.06.2024 у цій справі за нововиявленими обставинами, в якій просило скасувати вказане рішення та на підставі пункту 1 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) закрити провадження у справі.

5. Нововиявленою обставиною, за доводами заявника, є ухвала Господарського суду міста Києва від 09.03.2026 про відмову на підставі пункту 1 частини першої статті 175 ГПК України у відкритті провадження у справі № 910/2262/26 за позовом Господарства до Міністерства юстиції України та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про стягнення коштів, за змістом якої спір у цій справі не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Короткий зміст судових рішень

6. Господарський суд Львівської області ухвалою від 22.04.2026 зі справи № 914/1161/24, яку Західний апеляційний господарський суд постановою від 21.05.2026 залишив без змін, у задоволенні заяви Господарства про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами відмовив.

7. Судові рішення попередніх інстанцій мотивовані, зокрема, тим, що заявник не навів істотних для справи обставин, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі позивачу на час розгляду справи. Зазначена заявником ухвала Господарського суду міста Києва від 09.03.2026 про відмову у відкритті провадження у справі № 910/2262/26, в якій суд вказав, що позовна заява Господарства до Міністерства юстиції України та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про стягнення коштів не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, є наслідком оцінки та застосування процесуальних норм судом в іншій справі, а тому не є нововиявленою обставиною у справі № 914/1161/24 у розумінні приписів закону.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

8. Господарство звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 22.04.2026 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 21.05.2026 у справі № 914/1161/24, а також скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 26.06.2024 у справі про відмову в позові, провадження у справі № 914/1161/24 закрити, у зв`язку з тим, що спір не підлягає вирішенню у порядку господарського судочинства. 

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Узагальнені доводи касаційної скарги 

9. У касаційній скарзі (нова редакція) Господарство зазначає про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, зокрема, приписів статей 40, 55, 56, 129-1, 151-2 Конституції України, статей 4, 8 Господарського кодексу України, статей 2, 11, 13, 20, 73-75, 231, 236, 278, 320, 322 ГПК України.

Позиція інших учасників справи 

10. Прокуратура не скористалася своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції

11. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.05.2026 для розгляду справи № 914/1161/24 визначено колегію суддів у складі: Малашенкової Т.М. (головуючої), Бенедисюка І.М., Власова Ю.Л.

12. Верховний Суд ухвалою від 17.06.2026 відкрив касаційне провадження у справі № 914/1161/24 за вказаною касаційною скаргою у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

13. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

14. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Джерела права та акти їх застосування. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

15. Предметом касаційного оскарження у цій справі є постанова Західного апеляційного господарського суду від 21.05.2026, ухвалена за наслідками апеляційного перегляду ухвали Господарський суд Львівської області від 22.04.2026, якою відмовлено у задоволенні заяви Господарства про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

16. Верховний Суд зазначає, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.

17. Верховний Суд на підставі встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, у межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, здійснює перевірку застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, крім випадків, обумовлених частиною четвертою статті 300 ГПК України.

18. Розглядаючи доводи касаційної скарги у контексті правильності застосування судами попередніх інстанцій пункту 1 частини другої статті 320 ГПК України, Верховний Суд виходить з такого.

19. Як унормовано у частинах першій, другій та п`ятій статті 320 ГПК України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. 

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;
2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

20. Верховий Суд застосовує у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» правові висновки Верховного Суду і Великої Палати Верховного Суду, зокрема такий правовий висновок:

- процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її в суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення в уже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (див. пункти 7.4., 7.5. постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13, пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду у постанові від 14.01.2026 у справі № 361/161/13-ц).

21. Як зазначив позивач, підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є пункт 1 частини другої статті 320 ГПК України, тобто істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

22. Колегія суддів зазначає, що Верховний Суд сформулював чіткі та послідовні правові позиції щодо застосування пункту 1 частини другої статті 320 ГПК України (аналогічної норми - пункту 1 частини другої статті 423 Цивільного процесуального кодексу України) і Суд, оцінюючи правильність її застосування, ураховує у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», такі правові позиції, а саме:

- нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі від 22.01.2019 у справі № 127/10129/17); 

- нововиявленими обставинами є юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були й не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його в кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, котрі беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 752/4995/17); 

- нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження й ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам судового процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 09.06.2022 у справі № 9901/230/20); 

- при цьому необхідними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (внаслідок урахування цих обставин суд міг би прийняти інше рішення, ніж те, що було прийняте) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 802/2196/17-а); 

- нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

23. Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

24. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

25. Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній чи касаційній скарзі, або, які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи, не є нововиявленими обставинами.

26. Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

27. Судова система ґрунтується, зокрема, на принципі правової визначеності, реалізація якого має на меті забезпечення стабільності правового регулювання наявних правовідносин, щоб кожен з їх учасників міг бути впевненим у незмінності свого правового статусу, набутих прав та обов`язків. З огляду на це зміна правової позиції суду в інших подібних справах, так само як і встановлення під час розгляду справ, у яких беруть участь інші сторони, певних конкретних обставин, що стосуються саме цих сторін, не є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами в розумінні статті 320 ГПК України.

28. Верховний Суд зауважує, що такі концептуальні підходи щодо процедури поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

29. Згідно з практикою ЄСПЛ процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя як така, не суперечить положенням Конвенції за умови відсутності зловживання (рішення ЄСПЛ від 06.12.2005 у справі «Попов проти Молдови» № 2). Однак, при цьому ЄСПЛ наголошує, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, потрібно тлумачити в світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує принцип верховенства права як частину спільної спадщини держав-учасниць. Одним з аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду (рішення ЄСПЛ від 28.10.1999 у справі «Брумареску проти Румунії»). Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду й нового рішення по суті. Перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою, а саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 24.06.2003 у справі «Рябих проти Росії», від 09.06.2011 у справі «Желтяков проти України»).

30. Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (рішення ЄСПЛ від 18.11.2004 у справі «Правєдная проти Росії»).

31. Як обґрунтовано зазначили суди попередніх інстанцій, указана заявником ухвала Господарського суду міста Києва від 09.03.2026 про відмову у відкритті провадження у справі № 910/2262/26, в якій суд вказав, що позовна заява Господарства до Міністерства юстиції України та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями судів під час здійснення правосуддя, не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, є наслідком оцінки та застосування процесуальних норм судом в іншій справі, а тому не є нововиявленою обставиною у справі № 914/1161/24 у розумінні наведених вище приписів процесуального законодавства. 

32. Суди також урахували, що фактично скаржник у заяві про перегляд рішення суду у справі № 914/1161/24 за нововиявленими обставини ставить питання юрисдикції цього судового спору. 

33. Водночас рішення Господарського суду Львівської області від 26.06.2024 у справі № 914/1161/24 залишене без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 30.09.2024, набрало законної сили. У цій постанові суд, покликаючись на судове рішення у справі № 461/222/23, відхилив твердження скаржника про необхідність закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. Так, зверненню Господарства до господарського суду з позовом у цій справі передувало звернення з аналогічним позовом до Галицького районного суду міста Львова (справа № 461/222/23), за результатами розгляду якого суд ухвалою від 12.01.2023, залишеною без змін Львівським апеляційним судом постановою від 08.05.2023, відмовив у відкритті провадження, вказавши, що спір належить до юрисдикції господарських судів. Верховний Суд ухвалою від 27.03.2024 у справі № 461/222/23 відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Господарства на вказані судові рішення, зазначивши, що правильне застосування судами норм процесуального права при вирішенні питання щодо відкриття провадження у цивільній справі є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення.

34. Оскільки заявник не надав доказів наявності нововиявлених обставин, що дають підстави для перегляду рішення суду у цій справі за нововиявленими обставинами, а наведені ним обставини не є такими, що відповідають пункту 1 частини другої статті 320 ГПК України, суди попередніх інстанцій дійшли заснованого на правильному тлумаченні цієї норми права висновку і відмовили у задоволенні заяви Господарства про перегляд рішення суду у справі № 914/1161/24 за нововиявленими обставинами.

35. В аспекті доводів касаційної скарги Суд також зазначає, що питання юрисдикції судового спору вирішується судом. 

36. Суд бере до уваги приписи частини шостої статті 302 ГПК України, якою унормовано, коли справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, у випадку якщо учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції. Отже, метою перегляду справи за нововиявленими обставинами не є переоцінка висновків суду щодо юрисдикції вирішеного судом спору.

37. Верховний Суд у прийнятті цієї постанови керується й принципом res judicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях ЄСПЛ від 09.11.2004 у справі «Науменко проти України», від 19.02.2009 у справі «Христов проти України», від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватися лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

38. Верховний Суд, враховуючи рішення ЄСПЛ від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» та від 28.10.2010 у справі «Трофимчук проти України», зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 

39. Згідно із частиною третьою статті 304 ГПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

40. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

41. За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

42. Оскільки наведені скаржником підстави касаційного оскарження не підтвердилися під час касаційного провадження, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення у справі - без змін.

Судові витрати

43. Зважаючи на те, що за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду судовий збір не справляється (пункт 11 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір»), що означає звільнення заявника від сплати такого збору на всіх стадіях судового процесу, відповідно судовий збір Верховним Судом не розподіляється.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Львівської області від 22.04.2026 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 21.05.2026 у справі № 914/1161/24 - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Ю. Власов