____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/20474/26
Провадження № 2/947/4971/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2026 року м. Одеса
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Скриль Ю.А.,
секретаря судового засідання Приймак Р.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, 

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад позовних вимог
До суду 18.03.2026 надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачки ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 25.10.2022, справа 947/17662/22, з 1/2 частини всіх видів заробітку до 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням законої сили і до досягнення дитиною повноліття. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі заочного рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2022 року у справі №947/17662/22 задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 серпня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі виконавчого листа №947/17662/22 від 15.09.2025 постановою державного виконавця Березівського ВДВС у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 02.10.2025 відкрито виконавче провадження №79226112, щодо примусового виконання заочного рішення. Згідно з розрахунком заборгованості, складеним державним виконавцем станом на 03.03.2026, заборгованість позивача зі сплати аліментів становить 1 069 199 грн 35 коп., що як стверджує позивач, сталося внаслідок об`єктивних обставин – його тимчасовою непрацездатністю у зв`язку з пораненнями. Постановами Березівського ВДВС від 02.10.2025 та 28.10.2025 на всі рахунки позивача накладено арешт; також на позивача накладено тимчасові обмеження права керування транспортними засобами, права користування зброєю, права на полювання та права виїзду за межі України. З моменту встановлення розміру аліментів істотно змінилися як матеріальне становище, так і стан здоров`я позивача. Позивач ОСОБА_1 з моменту мобілізації проходить військову службу в умовах воєнного стану в одній з військових частин Національної гвардії України. Позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій серія НОМЕР_1 , виданим 30 жовтня 2023 року, дійсним безстроково, виданим відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Протягом періоду з листопада 2024 року по квітень 2025 року позивач зазнав чотирьох бойових поранень при безпосередній участі у бойових діях. Позивач тривалий час перебуває на стаціонарному лікарняному, що істотно впливає на розмір грошового забезпечення та погіршення матеріального стану позивача. Єдиним джерелом доходу позивача є грошове забезпечення військовослужбовця. Інших джерел доходу підприємницької діяльності, доходу від нерухомого майна, корпоративних прав, тощо позивач не має. У наслідок постанов Березівського ВДВС від 02.10.2025 та 28.10.2025 всі рахунки позивача в банківських установах України заблоковано (накладено арешт на кошти боржника). Незважаючи на часткове скасування арешту в лютому 2026 року стосовно поточного рахунку для видаткових операцій (Постанова ДВС від 23.02.2026), фактичний доступ позивача до грошових коштів продовжує бути істотно обмеженим. Розмір прожиткового мінімуму та фактичні витрати позивача на лікування і реабілітацію після поранення (медикаменти, медичні засоби, послуги лікарів, переїзд до м. Києва для лікування) роблять збереження аліментів у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку непомірним для позивача. Зменьшення розміру аліментів до 1\4 частини забезпечить належне утримання дитини та дасть можливість позивачу покривати власні мінімальні життєві потреби та витрати на лікування, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Відзив на позовну заяву
Позовні вимоги визнає.
Щодо витрат про стягнення на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 гривень заперечує та вважає заявлений розмір неспіврозмірним зі складністю справи та документально не доведеним представником позивача. Відповідачка зазначає, що позивачем на підтвердження цих обставин не надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку аба інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), що підтверджував би про понесені позивачем грошові витрати. Тому просить заявлені вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу зменшити до 1000 гривень.
Процесуальні дії та рух справи
Позивач через підсистему «Електронний суд» 18.05.2026 звернувся через представника адвоката Матвійчука Д.В. до Київського районного суду м. Одеси з вказаним позовом.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільна справа розподілена судді Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А. від 22.05.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. 
Копію ухвали суду про відкриття пролвадження у справі надіслано за зареєстрованим місцем проживання відповідачки.
03.06.2026 до суду через підсистему "Електронний суд" від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву.
04.06.2026 позивач через підсистему «Електронний суд» надав додаткові пояснення у справі, просить розгляд справи завершити у стислі строки та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Інші заяви та клопотання від сторін до суду не надійшли.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Встановлені фактичні обставини справи
Суд установив, що заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2022 року у справі №947/17662/22 задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 серпня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. 
На підставі виконавчого листа №947/17662/22 від 15.09.2025 постановою державного виконавця Березівського ВДВС у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 02.10.2025 відкрито виконавче провадження №79226112 щодо примусового виконання заочного рішення. 
Згідно з розрахунком заборгованості, складеним державним виконавцем станом на 03.03.2026, заборгованість позивача зі сплати аліментів становить 1 069 199 грн 35 коп., що склалося внаслідок об`єктивних обставин. 
Постановами Березівського ВДВС від 02.10.2025 та 28.10.2025 на всі рахунки позивача накладено арешт; також на позивача накладено тимчасові обмеження права керування транспортними засобами, права користування зброєю, права на полювання та права виїзду за межі України. 
Позивач доводить, що з моменту встановлення розміру аліментів істотно змінилися як матеріальне становище, так і його стан здоров`я. 
Позивач ОСОБА_1 з моменту мобілізації проходить військову службу в умовах воєнного стану в одній з військових частин Національної гвардії України. 
Позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій серія НОМЕР_1 , виданим 30 жовтня 2023 року, дійсним безстроково, виданим відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». 
Протягом періоду з листопада 2024 року по квітень 2025 року позивач зазнав чотирьох бойових поранень при безпосередній участі у бойових діях: 07 листопада 2024 року правої гомілки та дотичне вогнепальне осколкове поранення (ВОП) лівої гомілки вогнепальне осколкове поранення (ВОСП) від застосування противником FPV-дрону з безпілотного літального апарату. Обставини отримання поранення підтверджуються довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) військової частини від 09.12.2024 № 40/57/14-1391; 08 листопада 2024 року медичного обстеження позивача як наслідок отриманої навпередодні бойової цефалгічний синдром, зафіксований під час травми; 27 грудня 2024 року верхньої третини правої гомілки ізольоване вогнепальне осколкове поранення мінометного озброєння. Обставини підтверджуються довідкою про обставини травми під час обстрілу противником зі 120-мм військової частини від 03.01.2025 № 40/57/11/5-434; 29 квітня 2025 року вогнепальне осколкове поранення лівої стопи з вогнепальним осколковим переломом суглобу Лісфранка лівої стопи. Обставини травми та порядок поранень позивача відображені в Медичній картці стаціонарного хворого № 623312 від 17.02.2026 Національного інституту травматології та ортопедії НАМН України. Військово-лікарська комісія підтвердила причинно-наслідковий зв`язок отриманих позивачем поранень із виконанням обов`язків військової служби з захисту Батьківщини, внаслідок чого позивач потребує лікування та оперативних втручань, внаслідок ВОСП лівої гомілки поранення мають характер постійних сформувався переломний дефект 1-го пальця та зрощений оскольний відкритий перелом в/3 лівої великогомілкової кістки. Після оперативного лікування у позивача виникла потреба в реконструктивних хірургічних втручаннях. Згідно з Консультаційним висновком спеціаліста №365625 від 04.12.2025, виданим лікарем-ортопедом-травматологом, (Інститут травматології та ортопедії НАМН України), у позивача діагностовано: «Наслідки ВОСП (29.04.2025): зрощений перелом 8/3 лівої великогомілкової кістки, вогнепальний осколковий відкритий перелом лівої кістки лісфранка з дефектом суглобової поверхні крайових клиноподібних кісток та сухожиль розгиначів 1-го пальця, ПТФС лівої нижньої кінцівки в стада тотальної рекаветаци 30г. помірний больовий синдром. Статико-динамічні порушення середнього ст. ФН2». Код за MKX-10-S91.81. 17 лютого 2026 року позивача госпіталізовано у Державну установу «Національний інститут травматології та ортопедії НАМН України», що підтверджується Медичною картою стаціонарного хворого №623312, з направленням на оперативне лікування видалення гвинта в лівій стопі. 
З огляду на наведене, лікування позивача триває і досі; стан здоров`я не дозволяє йому виконувати службові обов`язки у повному обсязі. Позивач тривалий час перебуває на стаціонарному лікарняному, що істотно впливає на розмір грошового забезпечення та погіршення його матеріального стану. 
Позивач доводить, що єдиним джерелом доходу його є грошове забезпечення військовослужбовця. Інших джерел доходу підприємницької діяльності, доходу від нерухомого майна, корпоративних прав тощо позивач не має. 
Унаслідок постанов Березівського ВДВС від 02.10.2025 та 28.10.2025 всі рахунки позивача в банківських установах України заблоковано та накладено арешти на кошти боржника. Незважаючи на часткове скасування арешту в лютому 2026 року стосовно поточного рахунку для видаткових операцій (постанова ДВС від 23.02.2026), фактичний доступ позивача до грошових коштів продовжує бути істотно обмеженим. 
Зокрема, розмір прожиткового мінімуму та фактичні витрати позивача на лікування і реабілітацію після поранення (медикаменти, медичні засоби, послуги лікарів, переїзд до м. Києва для лікування) роблять збереження аліментів у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку непомірним для позивача.
Позивач вважає, що зменьшення розміру аліментів до 1/4 частини забезпечить належне утримання дитини та дасть йому можливість покривати власні мінімальні життєві потреби та витрати на лікування, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
На підтвердження заявлених вимог позивач надав такі докази: постанову про відкриття провадження №79226112, розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 02.02.2026, який становить 1 182 412,81 грн., постанову про арешт коштів боржника ВП №79226112, довідку від 09.12.2024 №40/57/14-1391 про обставини травми, довідку від 03.02.2025 №40\57\11\5-131 про обставини травми, довідку №213 від 07.03.2025, консультативний висновок спеціаліста 365625-701019, копію медичної карти стаціонарного хворого №623312, посвідчення серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 .
Оцінка аргументів та Мотиви суду
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Так само і положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.
У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Статтею 51 КонституціїУкраїни та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Також згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Виходячи з предмету позову, суду слід керуватися частиною першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно яких держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 
Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
За положеннями ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Частиною 1 статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.
Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.
Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Звертаючись до суду із позовом, позивач просив зменшити розмір аліментів, стягнутих за заочним рішенням суду від 25.10.2022 посилаючись на те, що змінились обставини, які існували станом на час стягнення з нього аліментів на утримання малолітнього сина, позивач доводить, що у нього змінилося матеріальне становище, внаслідок неодноразових поранень погіршився його стан здоров`я, внаслідок чого, він потребує постійного лікування та лікарського нагляду, після перенесених неодноразових операцій, лікування триває та його стан здоров`я не дозволяє йому виконувати службові обов`язки у повному обсязі. Також, позивач тривалий час перебуває на стаціонарному лікарняному, що істотно впливає на розмір його грошового забезпечення, тому вважає, що розмір аліментів на утримання однієї малолітньої дитини має становити 1/4 частку від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, що забезпечувати належне утримання дитини та водночас даючі можливість покривати його власні мінімальні життєві потреби та витрати на його лікування.
Тобто істотно змінились обставини, які існували станом на 25.02.2022 - на момент ухвалення заочного рішення про стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_3 .
Аналіз статті 192 СК України дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
Вищевказані обставини, відповідно до норм статті 192 СК України, є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі №727/1599/22 (провадження № 61-7814св22).
Пункт 23 постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни №3від 15травня 2006року «Прозастосування судамиокремих нормСімейного кодексуУкраїни прирозгляді справщодо батьківства,материнства тастягнення аліментів» роз`яснює, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Приписами статей 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Дослідивши матеріали справи в їх сукупності та взаємозв`язку та надані позивачем докази, судом встановлено, що істотно змінились обставини, які існували станом на 25.10.2022 - на момент постановлення судом заочного рішення про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини. 
Вказане є підставою для зменшення розміру аліментів, що стягнуті з нього на утримання сина. 
Таке зменшення призведе до відповідності і співрозмірності розміру аліментів.
Керуючись принципами розумності та справедливості, враховуючи розмір отримуваних позивачем доходів, стан його здоров`я та потреби у постійному лікуванні, відсутність заперечень з боку відповідачки щодо зменшення розміру аліментів, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними та підлягають задоволенню, а саме: розмір аліментів, що стягнутий з відповідача на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає зменшенню до 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання дитини, починаючи з дати набрання даним рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.
Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Законом України № 2037-VIII від 17.05.2017 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", який набрав чинності 08 липня 2017 року внесено зміни до ч.2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Крім того, прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 року, який набрав чинності з 28.08.2018, зокрема, внесено зміни щодо мінімального гарантованого розміру аліментів (абз. 2 ч.2 ст.182 СК) і, відповідно, - спрямовані на посилення захисту права дитини на належне утримання.
Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів, визначений судовим рішенням відповідно до ст. 192 СК або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Керуючись ст. ст.4,12,89,141,247,259,263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити.
Зменшити розмір аліментів, які стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за заочним рішенням Київсткого районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2022 року у справі 947/1766/22, з 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) до 1/4 частини щомісячно всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням законої сили і до досягнення дитиною повноліття. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду. 

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 . 
Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Рішення суду складене та підписане 08.06.2026.

Суддя              Ю. А. Скриль