ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/659/26 Справа № 191/4725/25 	  	Суддя у 1-й інстанції -  ОСОБА_1  Суддя у 2-й інстанції -                 ОСОБА_2 	

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді    ОСОБА_2 
суддів      ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2025 року у кримінальному провадженні № 12025046390000139, відносно:
ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Синельникове Дніпропетровської області, громадянки України, із середньою освітою, незаміжньої, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:
- 09 червня 2025 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 125 КК України до 100 годин громадських робіт,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, 
за участю:
секретаря судового засідання    ОСОБА_7 
прокурора       ОСОБА_8 
обвинуваченої       ОСОБА_6 
захисника       ОСОБА_9 

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2025 року ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначено їй покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.
На підставі статей 71, 72 КК України, до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.06.2025 та призначено ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 10 (десять) днів.
Відповідно до ст. 59-1 КК України, в період пробаційного нагляду покладено на ОСОБА_6 такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Цим вироком ОСОБА_6 визнана винною за наступних обставин.
ОСОБА_6 відповідно до вироку Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.06.2025 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді 100 годин громадських робіт.
06.08.2025 ОСОБА_6 посадовими особами Синельниківського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Дніпропетровській області ознайомлено з порядком і умовами відбування покарань у вигляді громадських робіт, а також попереджено про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.
Відповідно до ч. 1 ст. 36 Кримінально-виконавчого кодексу України покарання у вигляді громадських робіт відбувається за місцем проживання засудженого. Громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від основної роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.
06.08.2025 працівниками Синельниківського районного відділу № 2 засудженій ОСОБА_6 видано направлення для відбування покарання у виді громадських робіт, починаючи з 11.08.2025 в КП «Благоустрій» Синельниківської міської ради, однак ОСОБА_6 до відбування покарання не приступила без поважних причин.
15.08.2025 ОСОБА_10 застосовано застереження у виді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності. В цей же день до КП «Благоустрій» СМР відносно ОСОБА_10 направлено повідомлення, згідно з яким початком відбування покарання за раніше виданим направленням вважати 18.08.2025.
Наказом КП «Благоустрій» СМР № 160 від 15.08.2025 ОСОБА_11 прийнято до відбуття громадських робіт, складено графік виходу на роботу засудженої до громадських робіт на серпень 2025 року. Однак, ОСОБА_12 до відбування покарання у виді громадських робіт не приступила без поважних причин.
18.08.2025 за фактом невиходу на відбуття покарання у виді громадських робіт без поважної причини до засудженої повторно застосовано застереження у виді письмового попередження про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт. Засуджену ОСОБА_6 зобов`язано приступити до відбування покарання у виді громадських робіт з 19.08.2025. Проте засуджена ОСОБА_6 до відбування громадських робіт в установлений термін не приступила.
Отже, ОСОБА_6 до відбування покарання не приступила та не виходила на відпрацювання громадських робіт, а відповідні документи, які б підтверджували поважність причин не виходу для відбування покарання, відсутні.
У зв`язку з вищевикладеним, начальником Синельниківського районного відділу № 2 направлено подання до Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності 
ОСОБА_6 19.08.2025 по теперішній час ОСОБА_6 не вжила жодних заходів для відпрацювання визначеного вироком суду покарання.
Станом на 12.09.2025 у ОСОБА_6 , засудженої до покарання у виді 100 годин громадських робіт, невідбута частина покарання становить 100 (сто) годин громадських робіт.
Таким чином, ОСОБА_6 , діючи умисно, ухилилася від відбування покарання у виді громадських робіт, а саме від обов`язку у вільний від роботи та навчання час безкоштовно виконувати суспільно корисні роботи протягом строку визначеного вироком суду, що виразилось у невиході більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин.
Умисні дії ОСОБА_6 кваліфіковані судом за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
В апеляційній скарзі:
- прокурор просить вирок суду скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким призначити  ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік, на підставі п.п. 1-3 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України, покласти такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
На підставі статей 71, 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за новим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 черіня 2025 року та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 10 (десять) днів.
Відповідно до вимог п.п. 1-3 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України, покласти на  ОСОБА_6 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
В іншій частині вирок суду просить залишити без змін.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд призначаючи  ОСОБА_6  покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді пробаційного нагляду, не поклав на обвинувачену обов`язки, передбачені п.п. 1-3 ч. 2 ст. 59-1 КК України, а поклав ці обов`язки лише після призначення остаточного покарання за сукупністю вироків, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність
Заслухавши прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, обвинувачену та її захисника, які заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного. 
Відповідно до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги. 
Оскільки висновки суду стосовно доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні нею кримінального правопорушення, а також правильність правової кваліфікації її дій за ч. 2 ст. 389 КК України, в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються. 
Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні обвинуваченій покарання, суд вважає, що вони заслуговують на увагу з огляду на таке.
Так, відповідно до положень ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. 
Згідно ч. 1 ст. 59-1 КК України, покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.
При цьому, ч. 2 ст. 59-1 КК України визначено, що суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Частина 3 цієї статті також визначає перелік обов`язків, які суд може покласти на засудженого до пробаційного нагляду.
При цьому, з аналізу вищевказаних вимог кримінального закону вбачається, що положення, передбачені ч. 2 ст. 59-1 КК України, є імперативною нормою. 
Таким чином, при призначенні покарання у виді пробаційного нагляду на обвинувачену в обов`язковому порядку мають бути покладені обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України, а також можуть бути покладені альтернативні, визначені частиною 3 цієї статті. 
Однак, вказаних норм суд першої інстанції не дотримався та помилково призначив основне покарання за 1 ст. 389 КК України, у виді пробаційного нагляду без застосування наглядових та соціально-виховних заходів. 
Тобто, ухвалюючи вирок відносно ОСОБА_6 та призначаючи їй основне покарання за 2 ст. 389 КК України у виді пробаційного нагляду, суд першої інстанції не поклав на неї обов`язки, передбачені п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України, що є обов`язковим у разі призначення такого виду покарання за кожне кримінальне правопорушення, а також обов`язок, визначений ч. 3 ст. 59-1 КК України. 
Відповідно до ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.
Згідно зі ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 1 «Про практику постановлення судами вироків при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку», у разі коли в апеляційній скарзі ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого шляхом призначення йому більш суворого покарання, то у разі задоволення апеляційної скарги, вирок суду першої інстанції скасовується та ухвалюється новий вирок.
Враховуючи, що застосування обов`язків, передбачених ч. 1, 2, 3 ст. 59-1, а також п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України, фактично погіршує становище обвинуваченої ОСОБА_6 та вказує на необхідність застосування більш суворого покарання, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, з ухваленням в цій частині нового вироку.
Саме такий захід примусу із застосованими умовами його відбування буде законним, справедливим та сприятиме його меті, тобто буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
З наведених підстав вирок суду підлягає скасуванню та ухваленню апеляційною інстанцією нового в частині призначенням покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 24, 370, 404, 405, 407, 409, 414, 420, 424, 532, КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 , - задовольнити.
Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2025 року у кримінальному провадженні № 12025046390000139, відносно  ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, - скасувати в частині призначення покарання.
Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік та на підставі п.п. 1-3 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України, покласти на неї такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
На підставі статей 71, 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за новим вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 черіня 2025 року та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 10 (десять) днів.
Відповідно до вимог п.п. 1-3 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України, покласти на ОСОБА_6  такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок набуває чинності з дня проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4