ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/2230/25  Номер провадження 22-ц/814/919/26	Головуючий у 1-й інстанції Левицька Т. В.  Доповідач ап. інст. Дорош А. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Дорош А. І.
суддів: Лобова О. А., Триголова В. М. 
при секретарі: Коротун І. В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» 

на заочне рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 25 вересня 2025 року, ухвалене суддею Левицькою Т. В., повний текст рішення складено – дата не вказана

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк», про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

21.07.2025 ТОВ «ФК «Брайт-К» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило суд: - стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Брайт-К» заборгованість за кредитним договором №1/1342205 від 10.11.2022 у розмірі 33 317,31 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту – 18 733,54 грн; заборгованості за процентами за користування кредитом – 14 583,77 грн; - стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Брайт-К» заборгованість за кредитним договором №1/4035789 від 20.10.2020 у розмірі 49 332,52 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту – 5 717,30 грн; заборгованості за процентами за користування кредитом – 2 587,49 грн; заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості – 41 027,73 грн; - стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Брайт-К» витрати на оплату судового збору.

Позов мотивований тим, що 10.11.2022 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1/1342205, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 20 452,95 грн, строком користування кредитом з 10.11.2022 по 09.11.2025, а остання зобов`язувалася повертати кредит щомісячно згідно графіку платежів та сплачувати проценти щомісячно у розмірі 34% річних та комісію у валюті кредиту. Банк свої зобов`язання за договором виконав належним чином, натомість відповідач свої зобов`язання за договором не виконує. 18.12.2024 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «ФК «Брайт-К» укладено договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 5-2024, за яким АТ «Креді Агріколь Банк» відступило ТОВ «ФК «Брайт-К» належні йому права вимоги до боржників, у тому числі і до відповідача ОСОБА_1 . У зв`язку із несплатою коштів за кредитним договором станом на дату відступлення права вимоги 20.12.2024 заборгованість ОСОБА_1 склала 30 126,92 грн, яка складалась з: строкової заборгованості за тілом кредиту – 8 363,68 грн; простроченої заборгованості за тілом кредиту – 10 369,86 грн; заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом – 176,93 грн; заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом – 11 216,45 гр. За період з 20.12.2024 по 19.06.2025 позивачем було нараховано: проценти за користування кредитом у розмірі 3 190,39 грн. За період з 20.02.2024 по 19.06.2025 боржником добровільно платежі не сплачувалися. Загальна заборгованість відповідача за кредитним договором №1/1342205 від 10.11.2022 відповідно до розрахунків заборгованості становить 33 317,31 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту – 18 733,54 грн; заборгованості за процентами за користування кредитом – 14 583,77 грн.
Крім того, 20.10.2020 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 укладено комплексний договір №1/4035789, відповідно до якого ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 50 001 грн, строком на 60 місяців з 20.10.2020 по 19.10.2025, а остання зобов`язувалася повертати кредит щомісячно згідно графіку платежів та сплачувати проценти щомісячно у розмірі 15% річних та комісію у валюті кредиту. Банк свої зобов`язання за договором виконав належним чином, натомість відповідач свої зобов`язання за договором не виконує. 18.12.2024 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «ФК «Брайт-К» укладено договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №5-2024, за яким АТ «Креді Агріколь Банк» відступило ТОВ «ФК «Брайт-К» належні йому права вимоги до боржників, у тому числі і до відповідача ОСОБА_1 . У зв`язку із несплатою коштів за кредитними договором станом на дату відступлення права вимоги 20.12.2024 заборгованість ОСОБА_1 склала 41 853,51 грн, яка складалась з: строкової заборгованості за тілом кредиту – 1593,15 грн; простроченої заборгованості за тілом кредиту – 4 124,15 грн; заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом – 40,50 грн; заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом – 1436,61 грн; заборгованості за простроченими реструктуризованими процентами за користування кредитом – 631,49 грн; заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості – 1175,02 грн; простроченої заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості – 24 577,45 грн; простроченої заборгованості за реструктуризованою комісією за обслуговування кредитної заборгованості – 8 225,14 грн. За період з 20.12.2024 по 19.06.2025 позивачем було нараховано: проценти за користування кредитом у розмірі 428,88 грн; комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 7 050,12 грн. За період з 20.12.2024 по 19.06.2025 боржником добровільно платежі не сплачувалися. Загальна заборгованість відповідача за кредитним договором №1/4035789 від 20.10.2020 відповідно до розрахунків заборгованості становить 49 332,52 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту – 5 717,30 грн; заборгованості за процентами за користування кредитом – 2 587,49 грн; заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості – 41 027,73 грн.

Заочним рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 25 вересня 2025 року (з врахуванням ухвали про виправлення описки від 09.03.2026) позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» заборгованість за кредитним договором №1/1342205 від 10.11.2022 в сумі 33 917,31 грн, з яких 18 733,54 грн – заборгованість за тілом кредиту; 14 583,77 грн – заборгованість за процентами.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» заборгованість за кредитним договором №1/4035789 від 20.10.2020 в сумі 8 304,79 грн, з яких 5 717,30 грн – заборгованість за тілом кредиту; 2 587,49 грн – заборгованість за процентами.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» судовий збір у сумі 976,23 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено. 

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Брайт-К», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції порушив принцип диспозитивності. Судом першої інстанції встановлено, що банк має право встановлювати в кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідач не направляв ані до банку, ані до позивача, ані до суду звернення щодо нікчемності кредитного договору в цілому або окремих його положень. Між сторонами відсутній спір щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає нікчемним. За відсутності між сторонами спору щодо правових наслідків недійсного правочину, за відсутності звернення та доводів сторони чи заінтересованої особи щодо нікчемності правочину перевірка судом наявності підстав для визнання його нікчемним з власної ініціативи є порушенням принципу диспозитивності – однієї з основних засад цивільного судочинства (ст.2, ст.13 ЦПК України) та принципу свободи договору – однієї з основних засад цивільного законодавства (ст. 3, ст. 6 ЦК України), адже суд наділений лише правом застосувати з власної ініціативи наслідки недійсності нікчемного правочину. В оскаржуваному рішенні судом першої інстанції неправильно визначено суму судового збору, який підлягає стягненню з відповідача, оскільки позивачем було заявлено позовні вимоги в сумі 82 649,83 гривень, а задоволено в сумі 42 222,10 гривень (33 917,31 гривень + 8 304,79 гривень), що становить 51,09% від ціни позову, а не 40,30%, які визначені в оскаржуваному судовому рішенні.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що відповідно кредитного договору №1/1342205 від 10.11.2022, АТ «Креді Агріколь Банк» надало ОСОБА_1 кредит у сумі 20 452,95 грн на строк користування кредитом з 10.11.2022 по 09.11.2025 зі сплатою відповідних відсотків за користування кредитом, а також комісії (а.с. 12-16).

Загальна заборгованість відповідача відповідно до розрахунків заборгованості по кредитному договору №1/1342205 від 10.11.2022 становить 33 317,31 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту – 18 733,54 грн; заборгованості за процентами за користування кредитом – 14 583,77 грн (а.с. 19).

Крім того, відповідно кредитного договору №1/4035789 від 20.10.2020, АТ «Креді Агріколь Банк» надало ОСОБА_1 кредит у сумі 50 001 грн строком на 60 місяців з 20.10.2020 по 19.10.2025 зі сплатою відповідних відсотків за користування кредитом, а також комісії (а.с. 29-30).

Загальна заборгованість відповідача відповідно до розрахунків заборгованості по кредитному договору №1/4035789 від 20.10.2020 становить 49 332,52 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту – 5 717,30 грн; заборгованості за процентами за користування кредитом – 2 587,49 грн; заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості – 41 027,73 грн (а.с. 37).

Факт укладення кредитних договорів відповідачем не заперечується, а отже у розумінні вимог ст. 82 ЦПК України дана обставина не підлягає доведенню.

18.12.2024 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «ФК «Брайт-К» укладено договір про відступлення права вимоги №5-2024, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитними договорами №1/1342205 та №1/4035789 (а.с. 57-60).

Враховуючи те, що АТ «Креді Агріколь Банк» як первісний кредитор свої зобов`язання за кредитними договорами перед відповідачем виконано у повному обсязі, відповідачем власноручно підписано кредитні договори, в яких обумовлено всі істотні умови їх виконання, та враховуючи, що відповідач кредитні кошти отримала, користувалась ними, частково погашала існуючу заборгованість, суд першої інстанції визнав, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором №1/1342205 від 10.11.2022, яка становить 33 317,31 грн та складається з заборгованості за тілом кредиту – 18 733,54 грн; заборгованості за процентами за користування кредитом – 14 583,77 грн.

Крім того, заборгованість за кредитним договором №№1/4035789 від 20.10.2020 становить 8 304,79 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту – 5 717,30 грн; заборгованості за процентами за користування кредитом – 2 587,49 грн.

Разом з тим, щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості по сплаті комісії за обслуговування кредитної заборгованості за кредитним договором №1/4035789 від 20.10.2020 у розмірі 41 027,73 грн, то суд першої інстанції зазначив наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що умовами кредитного договору передбачено сплату позичальником щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Суд першої інстанції встановив, що кредитний договір №1/4035789 від 20.10.2020 не містить конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредитів, що надаються відповідачу, та за які банком встановлена щомісячна комісія. Також позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного договору.

Тому положення договору щодо обов`язку позичальника вносити плату за обслуговування кредитної заборгованості (комісію) - є нікчемними.

Таким чином, позивачу необхідно відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за комісією у розмірі 41 027,73 грн.

Норми права, які застосував суд першої інстанції при вирішенні спору. 

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Положеннями ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено можливість встановлення кредитодавцем у межах споживчого кредитування додаткових комісій, пов`язаних з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, які включаються до загальних витрат за споживчим кредитом.

Водночас, згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції на час укладення договору) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»).

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14.09.2022 у справі №755/11636/21, від 08.02.2023 у справі №168/349/20 та інших.

Наведені висновки в подальшому також підтримані й у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 у справі №204/224/21, згідно якої якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог, проте, не погоджується з висновком суду в частині розподілу судових витрат (судового збору), виходячи з наступного.

Предметом даного позову є:
- стягнення з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Брайт-К» заборгованості за кредитним договором №1/1342205 від 10.11.2022 у розмірі 33 317,31 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту – 18 733,54 грн; заборгованості за процентами за користування кредитом – 14 583,77 грн; 
- стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Брайт-К» заборгованості за кредитним договором №1/4035789 від 20.10.2020 у розмірі 49 332,52 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту – 5 717,30 грн; заборгованості за процентами за користування кредитом – 2 587,49 грн; заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості – 41 027,73 грн. 

Розглядаючи цей спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно матеріалів справи вбачається та правильно встановлено судом першої інстанції, що 20.10.2020 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1/4035789. Згідно умов договору сума кредиту становить 50 001 грн зі строком кредитування 60 місяців з 20.10.2020 по 19.10.2025 включно, розмір процентної ставки 15,00% річних, розмір комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості 2,35% в місяць від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. договору (а.с. 29-30).

Також ОСОБА_1 підписала: таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (в т.ч. графік платежів по кредиту, ануїтет), яка є додатком до договору; паспорт споживчого кредиту; таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (в т.ч. орієнтовний графік платежів по кредиту, ануїтет), яка є додатком до паспорта споживчого кредиту (а.с. 31-32, 34-36).

Крім того, 10.11.2022 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1/1342205. Згідно умов договору сума кредиту становить 20 452,95 грн зі строком кредитування з 10.11.2022 по 09.11.2025 включно, розмір процентної ставки 34% річних (а.с. 12-16).

Також ОСОБА_1 підписала таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (в т.ч. графік платежів по кредиту, ануїтет), яка є додатком до договору (а.с. 17).

Відповідач ОСОБА_1 допустила неналежне виконання своїх зобов`язань за кредитними договорами, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

Загальна заборгованість відповідача відповідно до розрахунків заборгованості по кредитному договору №1/4035789 від 20.10.2020 становить 49 332,52 гривень, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту – 5 717,30 гривень; заборгованості за процентами за користування кредитом – 2 587,49 гривень; заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості – 41 027,73 гривень (а.с. 37).

Загальна заборгованість відповідача відповідно до розрахунків заборгованості по кредитному договору №1/1342205 від 10.11.2022 становить 33 317,31 гривень, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту – 18 733,54 гривень; заборгованості за процентами за користування кредитом – 14 583,77 гривень (а.с. 19).

18.12.2024 між ТОВ «ФК «Брайт-К» та АТ «Креді Агріколь Банк» укладено договір про відступлення права вимоги №5-2024, згідно з яким АТ «Креді Агріколь Банк» відступило, а ТОВ «ФК «Брайт-К» набуло права вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с. 57-60). Згідно з копією реєстру прав вимоги №1 від 20.12.2024 до договору про відступлення права вимоги №5-2024 від 18.12.2024, ТОВ «ФК «Брайт-К» отримало право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитними договорами №1/4035789 від 20.10.2020 та №1/1342205 від 10.11.2022 (а.с. 65-70).

18.03.2025 ТОВ «ФК «Брайт-К» направило повідомлення ОСОБА_1 про наявність простроченої заборгованості за кредитними договорами №1/1342205 від 10.11.2022 та №1/4035789 від 20.10.2020, яким, зокрема, було повідомлено відповідача про відступлення права вимоги за кредитним договором (а.с. 26, 54).

19.06.2025 ТОВ «ФК «Брайт-К» направило вимоги відповідачу про дострокове повернення всієї суми кредитів, процентів за користування кредитами та комісії (а.с. 27, 55).

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №1/4035789 від 20.10.2020, складеним позивачем, станом на 19.06.2025 ТОВ «ФК «Брайт-К» нараховано 2 587,49 грн - процентів та 41 027,73 грн - комісії (а.с. 37).

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами та частково сплачувала заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №1/1342205 від 10.11.2022 в сумі 33 917,31 грн, з яких 18 733,54 грн - заборгованість за тілом кредиту та 14 583,77 грн - заборгованість за процентами та за кредитним договором №1/4035789 від 20.10.2020 в сумі 8 304,79 грн, з яких 5 717,30 грн - заборгованість за тілом кредиту та 2 587,49 грн - заборгованість за процентами.

Відповідно до прохальної частини позову, ТОВ «ФК «Брайт-К» просить суд стягнути з відповідача також і заборгованість за кредитни договором №1/4035789 від 20.10.2020 зі сплати комісії у розмірі 41 027,73 грн. 

Згідно п. IV договору комісія нараховується на суму виданої готівки, наданої в якості кредиту за допомогою платіжного засобу/в касі банку.

Умовами договору не передбачено, за які саме послуги має сплачуватися вказана комісія.

Згідно правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.12.2018 у справі №755/11648/15-ц, якщо договір, у тому числі кредитний, укладений на задоволення особистих потреб фізичної особи і не пов`язаний з підприємницькою діяльністю такої фізичної особи чи виконанням ним обов`язків як найманим працівником, такий договір є споживчим і наявність судового спору щодо цього договору не впливає на його характер як споживчого, відтак, і сам спір у будь-якому випадку стосується прав сторони договору як споживача, а вирішення такого спору, незалежно від його ініціатора, має ґрунтуватися та враховувати і вимоги Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»,цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі, комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі №496/3134/19.

Разом з тим, відповідно до частин першої-другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Згідно з частиною 6 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит.

До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за кредитним договором №1/4035789 від 20.10.2020 визначена комісія у розмірі 41 027,73 грн.

Які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику, у договорі не зазначено. 

Посилання на те, що комісія надається за надання кредиту, є загальним та не уточнює саме вид наданих послуг.

Наявні у матеріалах справи документи взагалі не містять будь-якого опису послуг, за які позивачем встановлена комісія.

Зазначене вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що вказані умови кредитного договору є несправедливими.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивач не повідомив позичальника, які саме послуги за вказану плату йому надаються, розмір комісійної винагороди вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, тобто умови кредитного договору в частині розміру комісії за обслуговування кредиту є несправедливими.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 41 027,73 грн, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачу установлено щомісячну комісію за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, стороною позивача доведено не було. Таким чином пункти кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію (плату за обслуговування кредиту) щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Відтак, частина заборгованості, яка є предметом спору та нарахована на підставі умов договору, які є нікчемними, а саме нарахована комісія на загальну суму 41 027,73 грн не підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що нарахована комісія на загальну суму 41 027,73 грн не підлягає стягненню з відповідача.

Доводи та вимоги апеляційної скарги (в межах позовних вимог), в межах яких суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Наведені у апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки усім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги також не заслуговують на увагу та не дають підстав для скасування судового рішення, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки усім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Отже, доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем норм матеріального та процесуального права.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині розподілу витрат зі сплати судового збору.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат з урахуванням наданих доказів, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141,142 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Брайт-К» звертає увагу на те, що судом першої інстанції неправильно визначено суму судового збору, який підлягає стягненню з відповідача, оскільки позивачем було заявлено позовні вимоги в сумі 82 649,83 грн, а задоволено в сумі 42 222,10 грн (33 917,31 грн + 8 304,79 грн), що становить 51,09% від ціни позову, а не 40,30%, як зазначено в оскаржуваному судовому рішенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд першої інстанції стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Брайт-К» сплачений судовий збір у розмірі 976,23 грн, тобто 40,30% задоволених позовних вимог.

Колегія суддів зауважує, що є слушними доводи апеляційної скарги у частині розміру судового збору, оскільки ціна позову становить 82 649,83 грн, судом першої інстанції задоволено до стягнення суму заборгованості у розмірі 41 622,10 грн, що складає 50,36% грн від задоволених позовних вимог, а тому судовий збір, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Брайт-К», складає 1219,92 грн.

За таких обставин, апеляційний суд у складі колегії суддів дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору у розмірі 976,23 грн, підлягає зміні шляхом збільшення його розміру до 1219,92 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavinandothersv. Ukraine, №4909/04, § 58).

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п. 4, 381 – 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» – задовольнити частково.

Заочне рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 25 вересня 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» судового збору у розмірі 976,23 грн змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» судовий збір у розмірі 1219,92 грн.

В іншій частині заочне рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 25 вересня 2025 року – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, то касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 червня 2026 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов