ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2026 року м. Дніпро Справа № 904/2684/25 (212/7687/25)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач) 
суддів: Іванова О.Г., Кощеєва І.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Мартинюк С.В.) від 12.12.2025 р. у справі № 904/2684/25 (212/7687/25)

за позовом  ОСОБА_1 , м. Кривий Ріг Дніпропетровської області
до Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області
про відшкодування моральної шкоди
в межах справи № 904/2684/25
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Твій енергопостачальник", м. Київ
до боржника Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області
про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 р. ОСОБА_1 звернувся до Покровського районного суду міста Кривого Рогу з позовом до Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач протягом тривалого періоду працював на підприємстві відповідача. 19 липня 2024 року позивач був звільнений, у зв`язку з виявленням невідповідності працівника виконуваній роботі, внаслідок стану здоров`я, яке перешкоджає продовженню такої роботи. Згідно з медичним висновком ЛЕК закладу охорони здоров`я Відокремленого підрозділу «Науково-практичний медичний центр професійного здоров`я НУОЗ України ім. П.Л. Шупика» від 02.04.2025 протокол № 13/124 позивачу було встановлене професійне захворювання. У зв`язку з професійним захворюванням змінилися образ і якість життя позивача, що завдає йому моральних страждань. Позивач постійно відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні, сухий кашель, періодичні приступи задухи, загальну слабкість, швидку втомлюваність, важкість у грудях, біль і обмеження рухів у шийному і поперековому відділах хребта з іррадіацією в праві руку і ногу, біль і обмеження руху в ліктьових і колінних суглобах, обмеження рухів та хрускіт в них, заніміння кінцівок, переважно правих, загальну слабкість. Такий стан не дає позивачу можливості спокійно спати по ночам, займатись фізичною роботою. У зв`язку з цим позивач звернувся до суду з позовними вимогами до відповідача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 480 000,00 грн.
Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 04.07.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві.
Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 22.07.2025 постановлено передати цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві, за підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області, в провадженні якого перебуває господарська справа № 904/2684/25 відносно Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про банкрутство.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.10.2025 прийнято до свого провадження справу № 904/2684/25 (212/7687/25) за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві. Постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2025 р. у справі № 904/2684/25 (212/7687/25):
- позовні вимоги задоволено частково;
- стягнуто з Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (50026, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Зимових Походів (Симбірцева), буд. 1А; ідентифікаційний код юридичної особи 00191307) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) моральну шкоду заподіяну ушкодженням здоров`я на виробництві (професійним захворюванням) у розмірі 230 000,00 грн.
- стягнуто з Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (50026, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Зимових Походів (Симбірцева), буд. 1А; ідентифікаційний код юридичної особи 00191307) на користь державного бюджету (отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір, код ЄДРПОУ господарського суду Дніпропетровської області 03499891) 1 752,00 грн - судового збору.
- в решті позовних вимог - відхилено.
Не погодившись з цим рішенням господарського суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся ОСОБА_1 , в якій просить змінити рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2025 року у справі № 904/2684/25 (212/7687/25) і збільшити грошову компенсацію відшкодування моральної шкоди, позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 480 000 грн без утримання податку з доходів фізичних осіб.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що, на його думку, суд першої інстанції в цілому правильно встановив всі факти, що стали підставою для звернення позивача до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я, проте суд необґрунтовано задовольнив позов частково і стягнув з відповідача грошову компенсацію у сумі меншій, ніж заявлено у позові. Апелянт вважає, що зменшуючи суму грошової компенсації суд першої інстанції врахував не всі негативні наслідки і порушив принцип розумності та справедливості.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2026 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2025 року у справі № 904/2684/25 (212/7687/25) у письмовому провадженні без виклику та повідомлення учасників справи, встановлено позивачу строк на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат" не скористалось своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, ОСОБА_1 відповідно до відомостей трудової книжки серії НОМЕР_2 від 23.02.2005 (а.с. 8-9) здійснював трудову діяльність на підприємстві відповідача, а саме:
- з 03.10.2006 по 11.01.2007 гірником підземним дільниці проходки №3 ш. "Тернівська" шахтобудівельного управління ВАТ "Кривбасзалізрудком";
- з 12.03.2007 по 01.11.2007 підземним учнем прохідника ш. "Тернівська" ВАТ "Кривбасзалізрудком";
- з 01.11.2007 по 13.06.2018 прохідником ш. "Тернівська" ВАТ "Кривбасзалізрудком";
- з 13.06.2018 по 19.07.2024 прохідником підземним дільниці № 5 шахти "Козацька" шахтобудівельного управління АТ "Криворізький залізорудний комбінат".
19.07.2024 позивач був звільнений, у зв`язку з виявленням невідповідності працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я яке перешкоджає продовженню даної роботи (наказ АТ "Криворізький залізорудний комбінат" №1700-к від 19.07.20224, а.с. 10).
Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) форми П-4, затвердженого В.о. начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Бланк С.В. від 02.05.2025 (далі - акт, а.с. 17-18) встановлено, що хронічне професійне захворювання (отруєння) виникло за таких обставин: працюючи прохідником у шахтобудівельному управлінні ВАТ «Кривбасзалізрудком», ПАТ «Кривбасзалізрудком» та АТ «Кривбасзалізрудком» у періоди з 12.03.2007 по 03.06.2024 ОСОБА_1 виконував комплекс робіт з проходки гірничих виробок різної конфігурації, а саме: підносив перфоратор, пневмопідтримуючу колонку, бури та коронки, переміщував бурову каретку в забій; очищував забій для буріння шпурів; розмічував шпури відповідно до паспорту буропідривних робіт; під`єднував водяні та повітряні шланги до магістралі; продував повітряні шланги; поєднував водяні та повітряні шланги до перфоратора, пневмопідтримуючої колонки, бурової карети: при бурінні буровою кареткою: встановлював маніпулятор на шпур, забурював, управляв буровою каретою, установкою при бурінні шпурів у відповідності з правилами технічної експлуатації, здійснював перестановку маніпуляторів при переході до буріння наступного шпура; при бурінні ручним або телескопним перфоратором: забурював та бурив шпури, переходив від шпура до шпура; випробував, змащував та здійснював дрібний ремонт перфоратора, бурової карети; замінював бури та бурові коронки.
В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати засоби: малої механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження робочого простору, що перешкоджає їх застосуванню, внаслідок чого умови праці характеризувалися фізичним навантаженням.
Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, порушень в роботі систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, підпадав під вплив вібрації локальної та концентрацій аерозолів фіброгенної дії, які перевищували нормативні значення.
Згідно медичного висновку лікарсько - експертної комісії закладу охорони здоров`я ВП «Науково-практичний медичний центр професійного здоров`я НУОЗ України імені П.Л. Шупика» від 02.04.2025 протокол № 13/124 підставою для встановлення професійного характеру захворювання також є професійний маршрут:
- з 03.10.2006 по 11.01.2007 - гірник підземний дільниці № 3 проходки шахти імені Леніна шахтобудівельного управління відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний - комбінат» (пункт 17 акту).
Загальний стаж роботи позивача 17 років 11 місяць, за професією 17 років 6 місяців, у цеху в умовах впливу шкідливих факторів 17 років 6 місяців (пункт 12 акту).
Згідно з пунктом 14 акту діагноз:
1. Радикулопатія попереково-крижова L5, S1 на фоні полісегметарної дископатії з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофїєю у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня). М 54.1
2. Вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації: синдром вегетативно-сенсорної полінейропатії верхніх кінцівок з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), деформуючим остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого ступеня). Т 75.2.
3. Хронічний пиловий бронхіт першої стадії. Пневмофіброз. Легенева недостатність першого ступеня. J 44.
Супутній діагноз - відсутній.
Відповідно до пункту 18 акту встановлено, що причинами виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) є:
Важкість праці: маса вантажу, що постійно підіймається та перемішується вручну, перевищувала на 10 кг і складала 40 кг при нормативному значенні до 30 кг; періодичне перебування у робочій позі стоячи 63 % зміни при нормативному значенні до 60 % згідно з вимогами Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затверджених наказом МОЗ України № 248 від 08.04.2014.
Вібрація локальна: еквівалентний корегований рівень віброприскорення на 2.0-5.0 дБ перевищував допустимий рівень згідно ДСН 3.3.6.039-99 «Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації» та складав 78,0-81,0 дБ при гранично допустимому рівні - 76 дБ.
Пил переважно фіброгенної дії: концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10 до 70 % в повітрі робочої зони перевищувала гранично-допустиму в 1,89 рази (3.65-3.89 мг/м3 при гранично) допустимій концентрації 2,0 мг/м3) згідно до «Державних медико-санітарних нормативів допустимого вмісту хімічних речовин у повітрі робочої зони», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.07.2024 № 1192.
Також у пункті 13 акту вказаний висновок про наявність шкідливих умов праці: на підставі даних інформаційної довідки про умови праці від 21.10.2024 № ПС/3.1/18532-24, підготовленої Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці, та згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 № 248, умови праці підземного прохідника дільниці № 5 проходки шахти "Козацька" шахтобудівельного управління АТ "КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ" ОСОБА_1 відносяться:
- за вмістом аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони - до 3 класу 1 ступеня (шкідливі);
- за показниками рівня шуму - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі);
- за показниками рівня вібрації локальної - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі);
- за показниками світлового середовища - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі);
- за показниками важкості праці - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі);
- за показниками напруженості праці - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі);
Загальна оцінка: умови праці відносяться до 3 класу 3 ступеня (шкідливі).
Вказані обставини також підтверджуються долученою позивачем до матеріалів справи інформаційною довідкою про умови праці працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання (отруєння) затвердженої Начальником Південно-східного міжрегіонального управління Держаної служби з питань праці Тригубенко В.О. № ПС/3.1/18532-24 від 21.10.2024 (а.с. 19-22).
Пунктом 20 акту осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи не встановлено, через тривалий час роботи в умовах дії шкідливих факторів та зміною керівників структурних підрозділів та керівників дільниць.
Вказаний акт місить окрему думку члена комісії з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання у ОСОБА_1 - начальника служби охорони праці АТ «Кривбасзалізрудком» ОСОБА_2 , відповідно до якого зазначено, що виникнення професійних захворювань у ОСОБА_1 є наслідком недосконалості технології розробки корисних копалин підземним способом, в результаті чого на робочому місці параметри шкідливих факторів перевищували гранично-допустимий рівень. ОСОБА_1 на протязі всього часу роботи своєчасно забезпечувався протипиловими респіраторами типу «Лепесток-40», ефективність очищення повітря від пилу яких становить 99,9 %. Також усе гірниче обладнання, яке в процесі роботи утворює пил, обладнується пиловловлюючими пристроями. Тому за умови постійного використання ЗІЗ шкідливий вплив пилу з вмістом кремнію діоксиду кристалічного від 10 до 70 % на ОСОБА_1 не відбувався.
Жодних заяв про відмову від дорученої роботи у зв`язку з небезпекою для здоров`я або розірвання трудового договору за власним бажанням у зв`язку з невиконанням підприємством законодавства про охорону праці від ОСОБА_1 не надходило. Тому відповідальність за виникнення професійного захворювання у ОСОБА_1 лежить безпосередньо на ньому самому. З метою попередження виникнення професійних захворювань у працівників АТ «Кривбасзалізрудком», відповідно до статті 13 Закону України «Про охорону праці», у АТ «Кривбасзалізрудком» постійно впроваджуються нові технології, дотримуються основних напрямків в організації технологічних процесів та раціоналізації обладнання згідно вимог гігієни та промислової санітарії в частині комплексної механізації та автоматизації виробничих операцій, ведеться робота з пропаганди безпечних методів праці та співробітництво з працівниками у галузі охорони праці. Відповідні заходи підтверджуються Колективним договором АТ «Кривбасзалізрудком» та іншими документами.
Відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи (номер 125/25/1094/В, дата прийняття рішення 25.06.2025, номер рішення 125/25/1094/Р), а.с. 23-26, позивачу встановлено третю групу інвалідності з 25.06.2025 (пункти 17.1.5. та 17.1.6.).
Обґрунтування рішення експертної команди за результатами оцінювання: згідно скарг, анамнезу захворювання, даних об`єктивного огляду, лабораторних та інструментальних методів обстежень, встановлено ІІI групу інвалідності на 1 рік. Встановлено 60 % втрати працездатності (із них 25 % радикулопатія, 25 % вібраційна хвороба, 10 % пиловий бронхіт) на 1 рік. Протипоказана важка фізична праця пов`язана з тривалою ходою, вимушеною позою, підйом тяжкості, переохолодження (пункт 16).
Пунктами 17.2.3.-17.2.5. професійне захворювання, 25 %, встановлено з 02.04.2025, професійне захворювання, 25 %, встановлено з 25.06.2025 та професійне захворювання, 10 %, встановлено з 25.06.2025.
Дата повторного оцінювання відсотка непрацездатності 01.07.2026 (пункт 17.2.6).
Дата повторного оцінювання 01.07.2026 (пункт 17.1.10).
Відповідно до медичного висновку закладу охорони здоров`я лікарсько-експертної комісії, що має право встановлювати остаточний діагноз хронічних професійних захворювань про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) від 02.04.2025 протокол № 12/124 (а.с. 31-33), щодо ОСОБА_1 , зроблено наступний висновок радикулопатія попереково-крижова L5, S1 на фоні полісегметарної дископатії з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофїєю у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня). Вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації: синдром вегетативно-сенсорної полінейропатії верхніх кінцівок з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), деформуючим остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого ступеня). Хронічний пиловий бронхіт першої стадії. Пневмофіброз. Легенева недостатність першого ступеня.
Також відповідно до вказаного медичного висновку встановлено, що захворювання професійні, 02.04.2024.
На підтвердження погіршення стану здоров`я та проходження медичного лікування, позивачем долучено до матеріалів справи виписні епікризи (а.с. 35-36), виписку з медичної карти (а.с. 34, 37).
Як зазначив позивач, у зв`язку з професійним захворюванням змінилися образ і якість життя, що завдає йому моральних страждань. Позивач постійно відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні, сухий кашель, періодичні приступи задухи, загальну слабкість, швидку втомлюваність, важкість у грудях, біль і обмеження рухів у шийному і поперековому відділах хребта з іррадіацією в праві руку і ногу, біль і обмеження руху в ліктьових і колінних суглобах, обмеження рухів та хрускіт в них, заніміння кінцівок, переважно правих, загальну слабкість. Такий стан не дає позивачу можливості спокійно спати по ночам, займатись фізичною роботою.
Вирішуючи цей спір, місцевий господарський суд встановив, що негативні явища в житті позивача мають місце через професійне захворювання, яке призвело до втрати позивачем професійної працездатності в ступені 60 %, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 230 000,00 грн.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно зі статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 153 Кодексу законів про працю України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Відповідно до статті 4 Закону України "Про охорону праці" державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.
Статтею 153 Кодексу законів про працю України та статтею 13 Закону України "Про охорону праці" встановлений обов`язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.
Статтею 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.
Відповідно до статті 237-1 Кодексу законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Конституційний Суд України у рішенні від 08.10.2008 № 20-рп/2008 надав роз`яснення щодо права застрахованих громадян, що потерпілі на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).
Згідно з абзацом 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Як зазначено в пункті 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання.
Відповідно до статей 23, 1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Судом першої інстанції встановлено, що ушкодження здоров`я, заподіяне позивачу під час виконання трудових обов`язків, спричиняє йому моральні й фізичні страждання, які полягають у перенесенні фізичного болю, в суттєвому порушенні функцій організму, обмеженні можливості вести звичний спосіб життя, повною мірою реалізовувати свої наміри в професійній сфері, постійному перенесенні страждань у повсякденному житті, призводять до необхідності залучення додаткових зусиль для організації життя, отримання лікування.
Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначені негативні явища мають місце в житті позивача у зв`язку з професійним захворюванням, яке призвело до втрати позивачем професійної працездатності в ступені 60 %, отже позивачу заподіяна моральна шкода.
Водночас судова колегія відзначає, що наведені обставини заподіяння позивачу моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання, не заперечуються сторонами, а висновки суду першої інстанції з цього питання - не є предметом апеляційного оскарження.
Як вбачається з апеляційної скарги, предметом апеляційного оскарження з боку позивача є визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди, з приводу чого судова колегія зазначає таке. 
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 Цивільного кодексу України).
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
Оскільки нормативно-правовими актами України не встановлено розмір компенсації моральної шкоди, відшкодування якої здійснюється на підставі статті 237-1 КЗпП України, розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.
При цьому, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях ("Шевченко проти України", "Харук та інші проти України", "Скордіно проти Італії") і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі статті 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що у справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.
Дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що при вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої позивачу моральної шкоди суд першої інстанції врахував глибину фізичних та моральних страждань позивача, істотність вимушених негативних змін в його житті, а також те, що ступінь втрати професійної працездатності визначено у розмірі 60 % та який в подальшому може бути змінений, тривалість його роботи у шкідливих умовах.
Отже, судова колегія констатує, що місцевий господарський суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, дійшов обґрунтованого висновку про визначення розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 230 000,00 грн, що буде співмірним спричиненій позивачу шкоді та достатнім для її відшкодування.
Щодо доводів відповідача, наведених в апеляційній скарзі, судова колегія звертає увагу на частини 1, 2 ст. 13 ГПК України, якими передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частини 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Подібне положення закріплене у частині 1 ст. 74 ГПК, де передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.
Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Зважаючи на стандарти доказування, судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта щодо неправильності визначеного судом першої інстанції розміру моральної шкоди, оскільки, на переконання колегії суддів, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, місцевий господарський суд виходив із доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали у здоров`ї позивача, їх незворотного характеру, встановленого розміру втрати професійної працездатності, характеру фізичних страждань та постійного дискомфорту, а також обмеження можливості здійснювати звичайні повсякденні дії, що призводить до істотної зміни життєвих умов позивача.
З урахуванням усього вищенаведеного, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції, оскаржуване рішення відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2025 р. у цій справі відсутні.
З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 264, 269, 270, 275-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2025 р. у справі № 904/2684/25 (212/7687/25) - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2025 р. у справі № 904/2684/25 (212/7687/25) - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право на касаційне оскарження постанови та строк оскарження встановлені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Головуючий суддя А.Є. Чередко 

Суддя О.Г. Іванов

Суддя І.М. Кощеєв