Справа № 523/3398/26
Провадження №2/523/3775/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
"15" травня 2026 р. м.Одеса
Пересипський районний суд м. Одеси у складі
головуючої судді - Середи І.В.,
за участю секретаря – Ячменьової Д.В.,
розглянувши в судовому засіданні в залі суду № 9 в м. Одесі в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,
УСТАНОВИВ:
16 лютого 2026 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несплату аліментів на утримання дитини – ОСОБА_3 за період з грудня 2016 року по листопад 2025 року у розмірі 309793,77 грн.
Позовні вимоги вона обґрунтувала тим, що рішенням суду з відповідача на її користь присуджено стягнення аліментів на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн щомісячно до 11 липня 2033 року, на його виконання відкрито виконавче провадження, проте відповідач ухиляється від виконання рішення суду, станом на 01 грудня 2025 року за відповідачем утворилася зі сплати аліментів у розмірі 309793,77 грн, яка з 01 серпня 2020 року до 01 серпня 2023 року складає 42869,50 грн. Оскільки сума пені за прострочення сплати аліментів за період з грудня 2016 року по листопад 2025 року, розрахована позивачкою, значно перевищує суму заборгованості, тому вона просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 309793,77 грн.
18 лютого 2026 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін.
Сторони у судове засідання не з`явилися, повідомлялися про слухання справи належним чином.
25 березня 2026 року позивачка надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності, в якій також не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач двічі в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток за зареєстрованою адресою місця проживання, які повернулися до суду із довідками АТ «Укрпошта» - «За закінченням терміну зберігання».
Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України суд за письмової згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.
Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з огляду на таке.
В ході розгляду справи судом встановлено, що Пересипським (Суворовським) районним судом м. Одеси у справі № 523/18593/21 присуджено стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн щомісячно з 14 грудня 2016 року до її повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішення суду набрало законної сили 20 лютого 2017 року та на його виконання 22 лютого 2017 року суд видав виконавчий лист.
За заявою стягувачки державним виконавцем Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження № 53566978 з примусового виконання виконавчого листа № 523/18593/21 від 22 лютого 2017 року.
За довідкою Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 01 грудня 2025 року складає 309793,77 грн.
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Відповідно до частини першої ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Згідно з частиною першою ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Як закріплено нормами ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з нормами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За нормами ч.1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Отже, вказана норма визначає порядок розрахунку пені, для якого має значення період прострочення сплати аліментів. 
Як слідує з матеріалів справи в підтвердження наявної заборгованості позивачка надала довідку, яка не містить відомостей про розрахунок заборгованості, період нарахування, а лише вказано загальний розмір заборгованості станом на 01 грудня 2025 року, що унеможливлює зясування як обствин справи так і перевірку законності заявлених вимог.
Відтак, позивачка не довела обставини, за наявності яких має право на стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів.
Аналізуючи встановлені обставини та зазначені правові норми, суд дійшов висновку, що позов слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 95, 258-259, 263-265, 268, 273, 279,280-283, 354,355 ЦПК України,
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів залишити без задоволення.
Рішення може бути переглянуто за заявою відповідача поданою протягом 30 днів з дня складення рішення.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.
Рішення складено 15 травня 2026 року.
Суддя