Справа № 991/2685/26
Провадження №11-сс/991/263/26

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року          м. Київ
Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
судді - доповідача     ОСОБА_1 ,
суддів       ОСОБА_2 , 
ОСОБА_3 , 
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
за участі:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора  ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 02.04.2026 у кримінальному провадженні №42026000000000221 від 21.02.2026.
ВСТАНОВИЛА:
1. Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду (далі - ВАКС) від 02.04.2026 частково задоволено клопотання прокурора. Накладено арешт на майно, вилучене 16.03.2026 в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_7 та обшуку його автомобіля «Land Rover» Range Rover, д.н.з НОМЕР_1 , а саме: грошові кошти в сумі 322 100 доларів США (як предмет неправомірної вигоди), мобільний телефон iPhone 16 Pro Max (LY0693KD0) та мобільний телефон iPhone 12 Mini (C7CDLHB20GR9) із забороною відчуження, розпорядження та користування вказаним майном будь - якими особами без дозволу детектива та/або прокурора.
Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42026000000000221 від 21.02.2026, в межах якого ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 368 КК України (відповідно до повідомлення про підозру від 17.03.2026 і на момент звернення прокурора із клопотанням про арешт майна). При цьому, в межах даного кримінального провадження ОСОБА_7 25.03.2026 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, у зв`язку з чим на момент час розгляду клопотання про арешт майна він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 4261 КК України. 
Прокурор звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, яке вилучене в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_7 та обшуку його автомобіля «Land Rover» Range Rover, д.н.з НОМЕР_1 , з метою збереження речових доказів, а також з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.
З урахуванням матеріалів клопотання та уточнень прокурора до нього, слідчим суддею враховано, що вилучені грошові кошти в сумі 322 100 доларів США (предмет неправомірної вигоди), мобільний телефон iPhone 16 Pro Max (LY0693KD0) та мобільний телефон iPhone 12 Mini (C7CDLHB20GR9) визнано речовим доказом постановою прокурора від 17.03.2026 і таке майно відповідає критеріям речових доказів, визначеним у ст. 98 КПК України.
Водночас слідчий суддя відмовив у накладенні арешту з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання на автомобіль «Land Rover» Range Rover, д.н.з. НОМЕР_2 , та особисті грошові кошти у сумі 6 400 доларів США, які не є предметом неправомірної вигоди.
2.Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
Посилаючись на істотне порушення вимог кримінально процесуального закону, прокурор Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора (далі - ОГП) ОСОБА_5 в апеляційній скарзі прохає, скасувати ухвалу слідчого судді ВАКС від 02.04.2026 та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 42026000000000221 від 21.02.2026 та накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення 16.03.2026 особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_7 та обшуку належному йому транспортного засобу марки «Land Rover» Range Rover д.н.з НОМЕР_1 , а саме: грошові кошти в сумі 322 100 доларів США, які є предметом неправомірної вигоди, мобільний телефон Iphone 16 Pro Max (LY0693KD0) та мобільний телефон Iphone 12 Mini (C7CDLHB20GR9), з метою збереження речових доказів, а також, накласти арешт, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, на майно вилучене в ході проведення 16.03.2026 особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_7 та обшуку належному йому транспортного засобу марки «Land Rover» Range Rover д.н.з НОМЕР_1 - грошові кошти в сумі 6 400 доларів США (особисті кошти) та безпосередньо транспортний засіб марки «Land Rover» Range Rover д.н.з НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_7 , з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування, з поміщенням вказаного транспортного засобу на спеціальний майданчик/стоянку Національної поліції України.
У доповненнях до апеляційної скарги прокурор зазначає, що вказана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, невмотивованою та не ґрунтується на нормах КПК України, а також не відповідає фактичним обставинам, постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.
Прокурор вказує, що 25.03.2026 прокурором у кримінальному провадженні було прийнято рішення про зміну правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_8 з ч. 4 ст. 368 на ч. 5 ст. 4261 КК України, і, відповідно, дій ОСОБА_7 - з ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 368 на ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 4261 КК України, у зв`язку з чим вказаним особам повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри. На підставі постанови прокурора від 25.03.2026 матеріали досудового розслідування за підозрою заступника начальника УСБУ в Рівненській області ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, та за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 368 КК України (за цим же фактом), виділено в окреме кримінальне провадження за № 62026000000000311 від 25.03.2026.
Таким чином, судове рішення, яке було прийнято за наслідками розгляду цього клопотання, має значення у кримінальному провадженні № 62026000000000311, однак слідчим суддею доводи прокурора з цього приводу враховані не були. Зазначене рішення слідчого судді унеможливлює виконання завдань арешту майна як засобу забезпечення кримінального провадження, передбаченого ст. 170 КПК України.
3.Позиції учасників судового провадження.
Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав свою апеляційну скаргу та просив задовольнити її в повному обсязі.
Захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 заперечував проти апеляційної скарги прокурора та прохав залишити в силі ухвалу слідчого судді ВАКС від 02.04.2026.
Підозрюваний ОСОБА_7 був належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду (том 2 а. п. 169), у судове засідання не прибув, про поважність причин неявки суд не повідомив.
За таких обставин, колегією суддів, відповідно до приписів ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд здійснено за відсутності підозрюваного ОСОБА_7 . 
4.Мотиви суду.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів провадження, 17.03.2026 ОСОБА_7 було повідомлено про підозру в пособництві одержання службовою особою, яка займає особливо відповідальне становище, неправомірної вигоди в особливо великому розмірі для себе та третіх осіб за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 368 КК України за двома епізодами (том 1 а. п. 222-230).
Відповідно до тексту повідомлення про підозру, ОСОБА_7 підозрювався у пособництві в одержанні неправомірної вигоди заступником начальника ГУ СБУ у м. Києві та Київській області ОСОБА_8 . Також, ОСОБА_7 інкримінувалось пособництво в одержанні неправомірної вигоди заступником начальника УСБУ у Рівненській області ОСОБА_9 .
Відповідно до ч. 4 ст. 368 КК України, діяння, передбачене частинами першою, другою або третьою цієї статті, предметом якого була неправомірна вигода в особливо великому розмірі, або вчинене службовою особою, яка займає особливо відповідальне становище, карається позбавленням волі на строк від восьми до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.
18.03.2026 прокурор Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОГП ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді ВАКС із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 42026000000000221 від 21.02.2026. 
25.03.2026  ОСОБА_7 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за епізодом пособництва в одержанні неправомірної вигоди заступником начальника ГУ СБУ у м. Києві та Київській області ОСОБА_8 . Відповідно до зміненої підозри, дії ОСОБА_7 були кваліфіковані за ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 4261 КК України як пособництво в перевищенні військовою службовою особою влади та службових повноважень, тобто пособництві в умисному вчинені дій, які виходять за межі наданих цій особі прав та повноважень, в умовах воєнного стану, що спричинило тяжкі наслідки. Санкцією ч. 5 ст. 4261 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років. Положеннями зазначеної норми КК України не передбачено покарання у вигляді конфіскації майна.
02.04.2026 у судовому засіданні прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_5 (том 1 а. п. 17-20) подав слідчому судді клопотання про уточнення клопотання про арешт майна, в якому зазначив, що 25.03.2026 в окреме кримінальне провадження № 62026000000000311 від 25.03.2026 в оригіналах та копіях виділено матеріали досудового розслідування за підозрою заступника начальника УСБУ в Рівненській області ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 368 КК України та за підозрою ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 368 КК України (том 2 а. п. 145). А відтак, судове рішення прийняте за результатами розгляду клопотання про арешт майна, подане у кримінальному провадженні № 42026000000000221 від 21.02.2026, буде мати значення у кримінальному провадженні № 62026000000000311 від 25.03.2026.
Слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі зазначив, що в межах кримінального провадження № 42026000000000221 від 21.02.2026 станом на день розгляду клопотання слідчим суддею відсутні підстави для накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_7 , передбачені ч. 5 ст. 170 КПК України, а саме з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання. Крім того, слідчий суддя зазначив, що ухвалою слідчого судді ВАКС від 01.04.2026 у справі № 991/2612/26 не надано дозволу на вилучення автомобіля «Land Rover» Range Rover, д.п.з. НОМЕР_2 та грошових коштів у сумі 6 400 доларів США, а тому вважав за необхідне відмовити в задоволенні клопотання прокурора в частині накладення арешту з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання на майно ОСОБА_7 , а саме: автомобіль «Land Rover» Range Rover, д.п.з. НОМЕР_2 , та особисті грошові кошти у сумі 6 400 доларів США, які не становлять предмет неправомірної вигоди.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Частиною 5 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
У даному випадку прокурор оскаржив ухвалу слідчого судді в частині відмови у накладенні арешту на майно підозрюваного саме з метою забезпечення конфіскації як виду покарання. 
Колегія суддів погоджується із позицією слідчого судді з цього питання, адже відповідно до повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у кримінальному провадженні № 42026000000000221,  ОСОБА_7 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 4261 КК України, санкція якої не передбачає конфіскації майна як виду покарання.
Також суд зазначає, що під час розгляду клопотання про арешт майна слідчий суддя розглядав питання, які стосувалися кримінального провадження № 42026000000000221 від 21.02.2026, та був позбавлений можливості вийти за межі предмета розгляду та приймати рішення, що стосуються кримінального провадження № 62026000000000311 від 25.03.2026 з власної ініціативи.
Разом з тим, прокурор не був позбавлений можливості звернутися до слідчого судді з уточненим клопотанням, доповнивши його аргументами, які стосуються кримінального провадження 62026000000000311, або звернутися до суду із новим клопотанням про арешт майна.
5. Висновки суду.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів, дотримуючись вимог ст. 404 КПК України, оцінивши доводи апеляційної скарги у сукупності з матеріалами судового провадження, дійшла висновку про відсутність підстав для скасування ухвали слідчого судді від 02.04.2026 та, відповідно, задоволення апеляційної скарги прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОГП ОСОБА_5 .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 532 КПК України, колегія суддів -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 02.04.2026- без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя - доповідач          ОСОБА_1 

Судді           ОСОБА_2 

ОСОБА_3