Справа № 729/2052/25
2/729/293/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І м е н е м У к р а ї н и

04 травня 2026 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:
судді Демченко Л.М.,
за участю секретаря Роєнко А.П.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в режимі відеоконференції в залі суду м. Бобровиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини,
У С Т А Н О В И В:
Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 26 травня 2015 року. Від шлюбу мають сина — ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із нею та перебуває на її утриманні.
Рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 09 лютого 2015 року у справі № 729/70/15-ц з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 січня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття.
На виконанні у Деснянському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення суду.
Відповідач з грудня 2024 року аліменти на утримання дитини належним чином не сплачує, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, яка станом на 30 листопада 2025 року, згідно з розрахунком державного виконавця, становить 87 028 грн 75 коп.
Посилаючись на положення ст. 196 СК України, вона має право на стягнення з відповідача пені у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до наданого нею розрахунку, загальний розмір пені за період з 01 грудня 2024 року по 30 листопада 2025 року станом на 22 грудня 2025 року становить 140 446 грн 34 коп., однак з урахуванням вимог ч. 1 ст. 196 СК України, відповідно до яких розмір пені не може перевищувати 100 % заборгованості, тому просить стягнути з відповідача на її користь пеню у розмірі 87 028 грн 75 коп.
Представником відповідача — адвокатом Кузнєцовою С.О. подано письмову заяву, у якій остання просила відмовити у задоволенні позову. Заява мотивована тим, що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з вини відповідача, а у зв`язку із суттєвим погіршенням стану його здоров`я. Зазначає, що відповідач хворіє на цукровий діабет 2 типу середньої важкості, має супутні захворювання, проходив лікування, у зв`язку із чим не мав можливості працювати та своєчасно сплачувати аліменти. На підтвердження зазначених обставин до заяви додано медичні документи. Також представник відповідача зазначила, що до вересня 2025 року виконавчий документ на примусове виконання не пред`являвся, а відповідач до виникнення проблем зі здоров`ям аліменти сплачував добровільно та своєчасно. Посилаючись на положення ч. 1 ст. 196 СК України, вважає, що підстави для стягнення пені відсутні, оскільки заборгованість виникла не з вини відповідача.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості зі сплати аліментів у зв`язку зі станом його здоров`я, при цьому не заперечувала факт обізнаності відповідача про наявну заборгованість.
Заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Суд встановив, що рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 09 лютого 2015 року у справі № 729/70/15-ц з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 січня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.10).
На виконання вказаного рішення видано виконавчий лист, який перебував на виконанні у Деснянському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), де відкрито виконавче провадження.
Судом досліджено лист Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 29.07.2025 № 90271, наданий на звернення ОСОБА_1 , відповідно до якого на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № 499270703 з примусового виконання виконавчого листа № 2/729/80/15, виданого 07.05.2015 Бобровицьким районним судом Чернігівської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 (а.с.83-84).
З листа вбачається, що 04.10.2019 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу за її письмовою заявою та направлено оригінал виконавчого документа засобами поштового зв`язку. Також зазначено, що документальне підтвердження направлення виконавчого листа відсутнє у зв`язку із закінченням строків зберігання відповідної документації, а виконавче провадження знищено після закінчення строків зберігання. Станом на 29.07.2025 виконавчий документ повторно до виконання не надходив та на виконанні не перебуває. У листі також роз`яснено право стягувача на звернення до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа у разі його втрати.
Окрім цього, судом встановлено, що 25.08.2025 ухвалою суду у справі № 729/70/15-ц видано дублікат виконавчого листа у зв`язку з його втратою (а.с.87).
19 вересня 2025 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 79150452 з примусового виконання виконавчого документ (а.с.16).
Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, наданим органом державної виконавчої служби, станом на 30 листопада 2025 року у відповідача ОСОБА_3 утворилася заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 87 028 грн 75 коп.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, заборгованість зі сплати аліментів виникла за період з грудня 2024 року та сформована таким чином: з урахуванням щомісячних нарахувань та несплати аліментів, зокрема: за грудень 2024 – 5 336,75 грн; за січень 2025 – 10 673,50 грн; за лютий 2025 – 16 010,25 грн; за березень 2025 – 21 347,00 грн; за квітень 2025 – 26 683,75 грн; за травень 2025 – 32 020,50 грн; за червень 2025 – 37 357,25 грн; за липень 2025 – 47 493,75 грн; за серпень 2025 – 57 377,50 грн; за вересень 2025 – 67 261,25 грн; за жовтень 2025 – 77 145,00 грн; за листопад 2025 – 87 028,75 грн (а.с.12).
Рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 23.06.2025 у справі № 729/787/25 у задоволенні позову ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина відмовлено (а.с.85-86).
Частиною третьою статті 195 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.
За приписами частини першої статті 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Аліменти є періодичним платежем і повинні сплачуватися платником аліментів кожного місяця.
Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.
Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, в який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.
Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.
Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:
p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де:
p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;
A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;
Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати;
A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;
Q2- кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати;
An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;
Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.
У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.
У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1%.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%.
Судом встановлено, що пеня за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 за період з грудня 2024 року по 30 листопада 2025 року підлягає обчисленню за кожним щомісячним платежем окремо, виходячи з розміру аліментів, визначених судовим рішенням, та кількості днів прострочення, починаючи з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому аліменти мали бути сплачені.
Розрахунок пені:
?за грудень 2024 року: 5336,75 грн ? 1% ? 356 днів = 18 998,83 грн; 
?за січень 2025 року: 5336,75 грн ? 1% ? 325 днів = 17 344,44 грн; 
?за лютий 2025 року: 5336,75 грн ? 1% ? 297 днів = 15 850,15 грн; 
?за березень 2025 року: 5336,75 грн ? 1% ? 266 днів = 14 195,76 грн; 
?за квітень 2025 року: 5336,75 грн ? 1% ? 236 днів = 12 594,73 грн; 
?за травень 2025 року: 5336,75 грн ? 1% ? 205 днів = 10 940,34 грн; 
?за червень 2025 року: 5336,75 грн ? 1% ? 175 днів = 9 339,31 грн; 
?за липень 2025 року: 10136,50 грн ? 1% ? 144 днів = 14 596,56 грн; 
?за серпень 2025 року: 9883,75 грн ? 1% ? 113 днів = 11 168,64 грн; 
?за вересень 2025 року: 9883,75 грн ? 1% ? 82 дні = 8 104,68 грн; 
?за жовтень 2025 року: 9889,75 грн ? 1% ? 52 дні = 5 139,55 грн; 
?за листопад 2025 року: 9883,75 грн ? 1% ? 22 дні = 2 174,43 грн. 
Загальний розмір пені становить 140 447,42 грн.
Суд перевірив наданий позивачем розрахунок пені за прострочення сплати аліментів та вважає його арифметично вірним, таким, що відповідає положенням ч. 1 ст. 196 СК України, умовам нарахування заборгованості та встановленим судом обставинам справи. Відтак суд погоджується із здійсненим позивачем розрахунком пені, наведеним у позовній заяві.
Водночас відповідно до частини першої статті 196 Сімейного кодексу України розмір пені не може перевищувати розміру заборгованості зі сплати аліментів, яка становить 87 028,75 грн, у зв`язку з чим до стягнення підлягає пеня в межах вказаного обмеження.
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постановах від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16 та від 25.04.2018 у справі 572/1762/15-ц.
При обрахуванні розміру пені за заборгованістю зі сплати аліментів слід приймати до уваги викладену Верховним Судом у постанові від 19.01.2022 у справі № 711/679/21 (провадження № 61-18434св21) правову позицію щодо врахування часткових платежів при наявності заборгованості за аліментами за попередні періоди, а також щодо формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості», що міститься у частині першій статті 196 СК України.
Так, Верховний Суд зазначив, що «при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. З урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується».
Верховний Суд у своїй постанові від 18 квітня 2025 року у справі № 932/541/23 зауважив, що:
парламент встановив у частині першій статті 196 СК максимальну межу для пені, передбачивши, що розмір пені не повинен перевищувати розміру заборгованості, на яку вона нараховується. Окрім цього в сфері судового розсуду перебуває вирішення питання про зменшення пені (частина друга статті 196 СК). Тобто алгоритм визначення розміру пені, який підлягає стягненню на користь одержувача аліментів, полягає в наступному: спочатку, з урахуванням максимальної межі, визначається пеня; після цього з`ясовується чи є підстави для її зменшення;
при вирішенні питання про стягнення пені (статті 196 СК) законодавець надає суду право зменшувати розмір пені, а не звільняти платника аліментів від її сплати;
тлумачення частини другої статті 196 СК свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох підстав, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них. Суд при вирішенні питання про зменшення розміру неустойки враховує матеріальний та/або сімейний стан платника аліментів;
саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити матеріальний та/або сімейний стан платника аліментів як підстав для зменшення розміру пені. Такий матеріальний та/або сімейний стан платника аліментів має доводитися платником на момент коли відбулося прострочення чи повна несплата аліментів;
визначення справедливого та розумного розміру пені при застосуванні конструкції зменшення розміру пені належить до суддівського розсуду. Суд має забезпечити, щоб зменшення пені не порушувало права одержувача аліментів, але водночас не створювало надмірного фінансового навантаження для платника аліментів. Пеня має бути співрозмірною з правопорушенням (зокрема, прострочення, невиконанням зобов`язань, наявність/відсутність часткової оплати). Розмір пені має залишатися співрозмірним із розміром основного зобов`язання, тому суд не може зменшувати пеню до такої міри, що виключала б її роль як «стимулу» для своєчасного виконання аліментних зобов`язань.
Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві (див.: пункт 8.25 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19), пункт 85 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18)).
Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (частина друга статті 196 СК України).
Суд враховує, що при вирішенні питання про стягнення неустойки (пені) її розмір має визначатися з дотриманням принципу пропорційності, а саме: пеня повинна бути співмірною із сумою основного зобов`язання, характером порушення та поведінкою сторін. Водночас саме на платника аліментів покладено обов`язок доведення обставин, які свідчать про необхідність зменшення розміру пені.
У матеріалах справи містяться медичні документи, надані стороною відповідача, які підтверджують наявність у нього захворювання (цукровий діабет 2 типу та супутні ускладнення), а також квитанції про витрати на придбання лікарських засобів, що свідчать про значні витрати на лікування. Крім того, до матеріалів справи долучено копії квитанцій про часткову сплату аліментів, зокрема за січень 2025 року та квітень 2026 року, що свідчить про вжиття відповідачем заходів щодо погашення заборгованості.
Оцінивши подані докази у їх сукупності, суд враховує, що відповідач був обізнаний про наявність заборгованості зі сплати аліментів та на час розгляду справи виконує обов`язок щодо їх сплати. Разом з тим судом враховано наявність у відповідача підтверджених належними доказами проблем зі станом здоров`я, які впливали на його матеріальне становище та можливість своєчасної сплати аліментів, що дає суду підстави для застосування положень ст. 196 СК України.
Враховуючи викладене, принцип пропорційності, характер правопорушення та необхідність забезпечення балансу інтересів сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру пені, що підлягає стягненню, до 43 500,00 грн.
Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.
На підставі викладеного, кеpуючись статтею 196 СК України, статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження», статтями 12, 13, 77-78, 81-82, 141, 263, 265, 354 ЦПК Укpаїни,
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина — ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з грудня 2024 року по 30 листопада 2025 року у розмірі 43 500 (сорок три тисячі п`ятсот) гривень.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Найменування сторін: позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ); відповідач – ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 ).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Л.М.Демченко