Справа № 495/9811/25
Провадження № 2/515/778/26

Татарбунарський районний суд Одеської області 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2026 року м. Татарбунари
Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Дем`янової О.А.,
за участю секретаря судового засідання Унгурян Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Татарбунари Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
23 грудня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» (далі-ТОВ «ФК«Укрглобал-Фінанс») через свого представника Руденка К.В. звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що 12 квітня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі-ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 4551444 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті www.credit7.ua. та підписання вказаного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з умовами вказаного договору ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу кредит у сумі 10800,00 грн. на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», строком на 350 днів, а відповідач отримала кредит у вказаній сумі та зобов`язалася повернути його та за користування кредитом сплатити відсотки у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування. Однак, ОСОБА_1 не здійснила повернення кредитних коштів, а також не сплатила відсотки за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість, яка станом на 24.12.2024 року склала 78837,67 грн., з яких: 10799,99 грн. - заборгованості за кредитом; 62637,68 грн. - заборгованості за нарахованими процентами за період з 12.04.2024 року по 24.12.2024 року (включно); 5400,00 грн. - заборгованості за штрафом.
24 грудня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» укладено Договір факторингу № 24/12/24, відповідно до умов якого право вимоги за Договором №4551444 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 12.04.2024 року перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» у вищевказаному розмірі.
Враховуючи, що до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним договором, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судовий збір у сумі 2422,40 грн.
06 січня 2026 року Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області виніс ухвалу, якою передав цивільну справу за підсудністю до Татарбунарського районного суду Одеської області.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 лютого 2023 року справу передано судді Дем`яновій О.А.
24 лютого 2026 року Татарбунарським районним судом Одеської області винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначення її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та згідно з клопотанням представника позивача витребувано у АТ «ПУМБ» інформацію: чи було емітовано на ім`я ОСОБА_1 платіжну карту № НОМЕР_1 , чи було зарахування 10800 грн. 12.04.2024 року на платіжну картку № НОМЕР_1 , а також надати виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів по платіжній карті № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 за період з 12.04.2024 року по 17.04.2024 року з відображенням часу зарахування коштів та інформацію про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за вищевказаною платіжною карткою в період з 12.04.2024 року по 17.04.2024 року.
Представник позивача у прохальній частині позову просив розгляд справи провести у його відсутності за наявними в матеріалах справи та витребуваними доказами, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідачу судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку за місцем її проживання направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою пошти "Адресат відсутній"(а.с.70). 
Згідно з відповіддю Тузлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №3301/05-11 від 05.01.2026 року на запит суду, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.49).
Згідно з ч.7 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»).
Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «Відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки (постанова Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18).
Судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України.
Своїм правом подати відзив у встановлений законом строк відповідач не скористалася.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку спрощеного позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися.
Відповідно до вимог ст.ст.19,279 ЦПК України вказана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).
Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 12 квітня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 4551444 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі - Договір, кредитний договір), відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» надало, а відповідач у справі отримала кредит у сумі 10800,00 грн (а.с. 14-18).
Відповідно до пункту 1.3. Договору строк кредиту склав 350 днів. 
Згідно з пунктом 1.4.1. Договору стандартна процента ставка становить 2,50% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в пункті 1.3 Договору. 
Відповідно до пункту 5.4.1 Договору відповідач зобов`язався у встановлений Договором строк повернути кредит, сплатити проценти, передбачені Договором. 
Згідно з пунктом 4.1. Договору сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів (а.с.19). 
Відповідно до пункту 9.7.1. Договору він вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом відповідача, що відтворений шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора. 
Відповідач, підписуючи Договір, підтвердила, що перед укладенням Договору вона була ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», повністю їх зрозуміла, погодилася із ними та зобов`язалася неухильно їх дотримуватись (пункт 9.9. Договору). 
Згідно з пунктом 5.1.3. Договору позивач має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідача.
ОСОБА_1 відповідно до умов Кредитного договору, пунктів 6.1. Правил надання коштів та банківських матеріалів у кредит, в особистому кабінеті в ІТС прийняла пропозицію укласти Договір та підписала Договір 12 квітня 2024 року шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 88673, надісланий на номер телефону відповідача.
Перед підписанням Договору про споживчий кредит ОСОБА_1 ознайомилася з умовами кредитування, викладеними у Паспорті споживчого кредиту, який також підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором 14030 (а.с.20-221).
Як вбачається з листа № 1-2712 від 27.12.2024 року ТОВ «Універсальні платіжні рішення» здійснено перерахування коштів у сумі 10800,00,00 грн. ОСОБА_1 на її карту № НОМЕР_2 (а.с.23).
З відповіді АТ «ПУМБ» № KHO-07.8.5/3926БТ від 12.03.2026 року, наданої на виконання ухвали суду від 24 лютого 2026 року, в Банку на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) була випущена банківська платіжна картка № НОМЕР_2 до рахунку НОМЕР_4 у гривні. В Банку за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) закріплений фінансовий номер телефону: НОМЕР_5 , на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операції за платіжною карткою № НОМЕР_2 , у період з 12.04.2024р. по 17.04.2024р. В результаті аналізу операцій, здійснених по карті НОМЕР_2 , яка відкрита на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за 12.04.2024р. була виявлена операція по надходженню грошових коштів у сумі 10800,00 гривень через сервіс іншого банку (а.с. 64).
Із Виписки про рух коштів (по особовому рахунку) за період з 12.04.2024 по 17.04.2024 вбачається, що 12.04.2024 року було здійснено зарахування коштів у сумі 2000,00 грн, 
Судом встановлено, що вказаний Договір був укладений, кредит було надано позичальнику ОСОБА_1 , відповідачу у справі, виключно за допомогою веб-сайту кредитодавця, а також сторони вказаного договору узгодили розмір кредиту, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі ОСОБА_1 , для укладення договору в електронній формі на погоджених умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
В порушення умов Договору ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання не виконувала, внаслідок чого у неї перед ТОВ «Лінеура Україна» виникла заборгованість, яка згідно з розрахунком станом на 24 грудня 2024 року з урахуванням здійсненої проплати у сумі 67,51 грн, склала загальну суму 78837,67 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості ТОВ «Лінеура Україна» (а.с.29зворот-32зворот).
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Положеннями частини 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом положень частини 1, частини 2 статті 207, пункту 2 частини 1 статті 208 ЦК України правочини між фізичною та юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо, крім іншого, воля сторін виражена за допомогою електронного засобу зв`язку, та якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Згідно з частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом, зокрема, заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Відповідно частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Згідно із статтею 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , шляхом власноручних введень одноразових ідентифікаторів, отриманих від ТОВ «Лінеура Україна», прийняла публічну пропозицію(оферту) та підписала Договір (здійснила акцепти пропозиції товариства), тобто Договір вважається укладеним відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію».
ОСОБА_1 , не спростувала презумпцію правомірності вказаного правочину. Таким чином, судом встановлено, що сторони Договору досягли згоди з усіх істотних його умов, уклали його відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» шляхом обміну електронними повідомленнями та підписали його у порядку, визначеному статтею 12 вказаного закону, а тому договір № 4551444 від 12 квітня 2024 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону «Про електронну комерцію»).
Вказаним Договором передбачено порядок та умови отримання кредиту, погашення заборгованості за ним, сплату відсотків, нарахованих за користування коштами.
ОСОБА_1 , підписавши вказаний Договір надала згоду на отримання та повернення кредиту і сплати відсотків за користування кредитом у строки та порядку, встановленими вказаним Договором та додатковим договором.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.
Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до частини 1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з умовами договору факторингу № 24/12/24 від 24 грудня 2024 року, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна», та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс», до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» перейшло право вимоги до боржників, в тому числі, право грошової вимоги до ОСОБА_1 , за договором № 4551444 від 14 квітня 2024 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с.32-34).
Як вбачається з Витягу з Реєстру боржників, до позивача перейшло право вимоги по заборгованості ОСОБА_1 за Договором №№ 4551444 від 14 квітня 2024 року у загальній сумі 78837,67 грн, з яких: заборгованість за сумою кредиту 10799,99 грн, заборгованість за нарахованими процентами 62637,68 грн, штрафні санкції 5400,00 грн (а.с.36).
Згідно п.3.1.3 Договору факторингу право вимоги переходить до фактора з моменту підписання цього договору та надходження суми фінансування у повному обсязі на рахунок клієнта, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей за кредитними договорами. Разом з правами вимоги фактору переходять усі інші пов`язані з ним права в обсязі та на умовах, що існували на час переходу цих прав та передбачені цим договором.
Згідно з платіжною інструкцією кредитного переказу коштів №1855 від 24.12.2024 року ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» перерахувало на рахунок ТОВ «Лінеура Україна» кошти в рахунок сплати Договору факторингу №24/12/24 від 24.12.2024 року (а.с.35). 
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
У постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 2-2035/11 (провадження № 61-2449св18) викладено висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.
Аналогічний висновок також зроблено Верховним Судом у справі № 761/1543/20, провадження № 61-10389св21 від 23 лютого 2022 року, справа № 639/86/17, провадження № 61-5039св21 від 19 січня 2022 року, справа № 554/8549/15-ц, провадження № 61-18460св20 від 14 липня 2021 року.
Оскільки, ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс», позивач справі, на підставі вказаного договору факторингу набуло право вимоги за договором № 4551444 від 12 квітня 2024 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту, укладеними між первісними кредитодавцем ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 , то у нього, як у нового кредитора, виникло право вимоги повернення кредиту та інших передбачених Договором платежів, у зв`язку з неналежним виконанням позичальником, взятих на себе зобов`язань шляхом стягнення заборгованості за Договором.
Доказів про визнання вказаного договору факторингу недійсним чи погашення боргу первісному кредитору матеріали справи не містять.
Судом встановлено, що згідно з умовами договору № 4551444 від 12 квітня 2024 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту ОСОБА_1 , зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених у вказаним Договором, однак не виконала умови Договору.
Після відступлення позивачу прав грошових вимог до відповідача, остання не здійснювала платежів для погашення кредитної заборгованості на рахунок ТОВ «Лінеура Україна».
Матеріали справи не містять доказів погашення кредитної заборгованості відповідачем на рахунок ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс».
Відповідно до частин 1, 3 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Положеннями частини 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Положеннями статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві кредиту (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому кредитодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір кредити є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 580 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно з частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (стаття 612 ЦК України).
Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказів, в розумінні статей 77, 78 ЦПК України, щодо неправильності розрахунку заборгованості за договором № 4551444 від 12 квітня 2024 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту відповідачем у справі суду не надано, іншого розрахунку заборгованості на іншу дату за вказаним договором суду також не надано, чим не виконані вимоги частини 1 статті 81 ЦПК України, тому вказаний розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору.
Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, надавши їм оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову ТОВ «ФК «Укрглобал -Фінанс» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом у сумі 10799,99 грн та заборгованості за нарахованими процентами у сумі 62637,68 грн., оскільки зібрані у справі докази та їх належна оцінка доводять, що позов обґрунтований, а викладені позивачем у позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та вони не спростовані відповідачем.
Вирішуючи питання про стягнення штрафу суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЦК України, основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Зміни до цього Кодексу можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
За таких обставин вимога позивача про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у сумі 5400,00 грн задоволенню не підлягає.
Визначаючи розмір понесених витрат суд виходить з наступного.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.
Відповідно до вимог ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд», та відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір» судовий збір сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2422,40 грн.
Враховуючи те, що позов ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» задоволено частково, суд, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, визначає позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Беручи до уваги, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у сумі 73437,67 грн, що становить 93,15% від пред`явленої позивачем суми стягнення, при поданні позовної заяви сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн, відтак до стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача належить судовий збір у сумі 2256,46 (2422,40х93,15/100).
Також, представник позивача просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано Договір про надання юридичних послуг №02/08/2024 від 02 серпня 2024 року (а.с.37-38), Акт приймання-передачі наданих послуг №116 від 04.11.2025 року (а.с.39), Витяг з Реєстру №1 до Акту приймання-передачі наданих послуг (а.с.40), Платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №3337 від 06.11.2025 року про сплату коштів згідно Договору про надання юридичних послуг №02/08/2024 від 02 серпня 2024 року по акту №116 від 04.11.2025 року у сумі 100000,00 грн (а.с.41).
Згідно з п.3.1 Договору про надання юридичних послуг вартість послуг виконавця , зокрема, складання позовної заяви про стягнення заборгованості складає 10000,00 грн.
Із Акту приймання-передачі наданих послуг №116 від 04.11.2025 року вбачається, що ФОП ОСОБА_2 на виконання Договору про надання юридичних послуг надав ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» юридичні послуги згідно Реєстру боржників №1 від 04.11.2025 року у сумі 100000,00 грн.
Із Витягу з Реєстру №1 до Акту приймання-передачі наданих послуг №116 вбачається, що складання та подання до суду позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором №4551444 від 12.04.2024 року складає 10000,00 грн.
Таким чином, суд під час вирішення питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу, оцінивши обґрунтованість пред`явлених вимог, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення цієї вимоги з огляду на наступне.
Згідно п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Таким чином, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт (постанова Верховного Суду від 13 березня 2025 року по справі № 275/150/22). Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони.
Враховуючи на відсутність клопотання відповідача щодо зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову (правничу) допомогу з власної ініціативи. 
Однак, зважаючи на те, що суд розглянувши справу, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, заявлена сума на відшкодування правничої допомоги також підлягає до стягнення пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 93,15% від пред`явленої позивачем суми стягнення, тобто у розмірі 9315,00 грн (10000х93,15/100).
Керуючись статтями 4, 5, 7, 12, 13, 15, 19, 44, 48,76-81, 89, 95,128,133,137,141,223,247,258-
259, 263-265, 268, 273, 274-279, 284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» (код ЄДРПОУ 41915308) заборгованість за Договором № 4551444 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 12.04.2024 р. станом на 24.12.2024 року (дата переходу права вимоги) у розмірі 73437 (сімдесят три тисячі чотириста тридцять сім) грн 67 коп, яка складається з: 10799,99 грн - заборгованості за кредитом; 62637,68 гривень - заборгованості за нарахованими процентами 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» (код ЄДРПОУ 41915308) судові витрати у розмірі 2256 (дві тисячі двісті п`ятдесят шість) грн. 46 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» (код ЄДРПОУ 41915308) витрати на правову допомогу у сумі 9315 (дев`ять тисяч триста п`ятнадцять) грн. 00 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Копію рішення направити учасникам справи. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» (код ЄДРПОУ 41915308, місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 4, ел. пошта legal@ukrglobalfinance.com.ua, тел. 443449019).
Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (рнокпп НОМЕР_3 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_2 , тел. НОМЕР_5 ).

Суддя О.А.Дем`янова