ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

23 червня 2026 року 	м.Суми	

Справа №585/4901/25 
Номер провадження 22-ц/816/2103/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Щербаченко М. В. (суддя-доповідач), суддів Собини О. І. , Нестеренка М. В. , розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом ЛОМАГОЮ Катериною Валеріївною, на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 лютого 2026 року у складі судді Машини І.М., ухваленого в м. Ромни Сумської області, 
у цивільній справі за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції
У грудні 2025 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» звернулося до суду з указаним позовом.
Свої вимоги мотивує тим, що 13.05.2025 ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР»та ОСОБА_2 уклали кредитний договір (оферти) № 13.05.2025-100001320, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 22 000 грн на строк 184 днів до 12.11.2025 зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 1% за 1 день користування кредитом; комісії, пов`язаної з наданням кредиту, – 20% від суми кредиту, що складає 4400 грн. Крім того, умовами договору передбачена сплата неустойки у розмірі 220 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Відповідач підписав договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує. Станом на дату пред`явлення позову утворилася заборгованість у розмірі 77 880 грн 00 коп., що складається із заборгованості: по тілу кредиту - 22 000 грн; процентам - 40 480 грн 00 коп.; комісії, пов`язаної із наданням кредиту, – 4400 грн; неустойки – 11 000 грн.
Посилаючись на указані обставини, просить стягнути з ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 13.05.2025-100001320 від 13.05.2025 у розмірі 77880 грн та судові витрати.
Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 лютого 2026 року позов ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» заборгованість за кредитним договором №13.05.2025-100001320 від 13.05.2025 у розмірі 62 480 грн 00 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 1943 грн 49 коп. В іншій частині позову відмовлено. 
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач взяті на себе зобов`язання на підставі договору від 13.05.2025, укладеного з позивачем, не виконує, заборгованість не погашає, тому наявні підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 22 000 грн та відсотків в сумі 40 480 грн, а всього 62 480 грн. З посиланням на положення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України суд відмовив у стягненні неустойки у розмірі 11 000 грн за прострочення позичальником зобов`язань з повернення кредиту. Крім того, суд вказав, що умова договору про стягнення комісії за надання кредиту є нікчемною та застосував наслідки нікчемності правочину, відмовивши у її стягненні. 
Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги
15 квітня 2026 року представник відповідача адвокат Ломага К.В. через електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» подала апеляційну скаргу в електронній формі, в якій просить скасувати рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 лютого 2026 року в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні цих вимог; в іншій частині рішення суду залишити без змін; судові витрати покласти на позивача.
Апеляційна скарга мотивована тим, що обставини укладення кредитного договору та перерахування відповідачу кредитних коштів є недоведеними. Наданий позивачем лист ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» не є первинним банківським документом. Крім того, позивачем не надано доказів того, що картковий рахунок № НОМЕР_1 належить саме відповідачу. Довідка-розрахунок не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони. Крім того, вказана довідка не містить детальних розрахунків обчислень те механізму виникнення заборгованості саме у розмірі 77 880 грн. Крім того, зазначає, що відповідач є учасником бойових дій та діючим військовослужбовцем Збройних Сил України з 25.05.2020, а тому відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» звільняється від сплати процентів за користування кредитом.
Судове рішення місцевого суду в частині відмови у стягненні неустойки та комісії за надання кредиту в апеляційному порядку не оскаржується та відповідно в цій частині апеляційним судом не переглядається.
Узагальнені доводи та заперечення відзиву на апеляційну скаргу 
Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав, що відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції
13.05.2025 ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір (оферти) № 13.05.2025-100001320, який складається із Пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти) від 13.05.2025 року, що розміщена на вебсайті кредитодавця у загальному доступі, а також в особистому кабінеті позичальника на веб сайті кредитодавця; заявки, сформованої на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем та відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформованої на сайті кредитодавця (а.с. 15-20).
Кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е796, який був направлений відповідачу в смс-повідомленні на його фінансовий номер 0683719453.
Відповідно до заявки кредитного договору № 13.05.2025-100001320 (кредитної лінії) позичальнику надано кредит у розмірі 22 000 грн 00 коп. строком на 184 днів з дати його надання; дата повернення – 12.11.2025, процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит (а.с. 18-19).
Комісія, пов`язана з наданням кредиту – 20% від суми кредиту, що становить 4400 грн; нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту (пункт 7 заявки). 
Пунктом 12 заявки передбачений графік платежів.
Орієнтовна реальна процентна ставка за кредитом становить 4411,9%, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 57 759 грн 12 коп. Загальні витрати за споживчим кредитом: 35759 грн 12 коп. 
Неустойка – 220 грн 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання (п. 15 заявки).
Сума кредиту в розмірі 22000 грн 00 коп. була перерахована 13.05.2025 на суму на картку НОМЕР_1 , через платіжну систему iPay.ua, номер транзакції – 740004282, призначення платежу: видача за договором кредиту № 13.05.2025-100001320 (а.с. 22).
Згідно з наданою позивачем довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 13.05.2025-100001320 від 13.05.2025 заборгованість відповідача складає 77 880 грн, яка складається з: 22 000 грн - основного боргу, 40 480 грн – процентів, 4400 грн – комісії за надання, 11 000 грн – неустойки. Проценти по кредиту нараховані за період з 13.05.2025 по 12.11.2025 (а.с. 23).
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права
Згідно із частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Особливості укладення кредитного договору в електронній формі визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті.
Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Якщо у зобов`язанні установлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
З матеріалів справи установлено, що кредитний договір № 13.05.2025-100001320 між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ОСОБА_3 укладений 13.05.2025 в електронній формі та підписаний останнім за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором у розумінні положень Закону України «Про електронну комерцію».
Сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, у тому числі щодо строку кредитування та відсотків за користування кредитом, розмір та порядок нарахування яких визначено в договорі, який ОСОБА_3 підписав в електронному вигляді.
Указаний договір відповідно до вимог статті 628 ЦК України є обов`язковим до виконання кредитором та позичальником. 
Позиція апеляційного суду щодо доводів апеляційної скарги представника відповідача адвоката Ломаги К.В. щодо відсутності доказів укладення кредитного договору №13.05.2025-100001320 та доказів надання кредитних коштів
У справі, яка переглядається, Заявка кредитного договору 13.05.2025-100001320 (кредитної лінії) від 13.05.2025 року містить докладну інформацію щодо особи відповідача, зокрема індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта, дату його видачі та назву органу, який його видав, адресу проживання, реквізити належного відповідачу платіжного засобу. У Заявці міститься бажаний розмір суми кредиту, строк кредиту, розмір процентів за користування кредитними коштами тощо.
Крім того, інформаційне повідомлення позичальника ОСОБА_3 , яке підписане містить номер його мобільного телефону, інформацію про місце служби (ВЧ НОМЕР_2 ), фактичне місце проживання, контактні дані третьої особи, з якими може взаємодіями позивач при врегулюванні простроченої заборгованості (а.с. 20 – на звороті).
Кредитний договір № 13.05.2025-100001320 від 13.05.2025 укладений в електронній формі та підписаний позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е796 у розумінні положень Закону України «Про електронну комерцію».
Доводи апеляційної скарги відповідача по суті зводяться до заперечень обставин, на які посилається позивач через їх недоведеність на його думку. 
Частина 3 статті 12 ЦПК України зобов`язує сторін довести обставини, на які вони посилається як на підставу не тільки своїх вимог, а і заперечень.
Натомість ОСОБА_3 не надав суду жодних доказів, які б могли підтвердити його доводи та заперечення вимог позивача стосовно неукладення кредитного договору, неотримання кредиту.
ОСОБА_3 не посилався на те, що його персональні дані були використані неправомірно для укладення кредитного договору від його імені. Також матеріали справи не містять доказів, що він звертався до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього протиправних дій.
Жодних розумних пояснень наявності в інформаційному повідомленні позичальника та Кредитному договорі № 13.05.2025-100001320 (кредитної лінії) від 13.05.2025 року персональних даних відповідача, які чітко ідентифікують його як учасника правочину, та які збігаються із персональними даними ОСОБА_3 в його апеляційній скарзі останній не надав.  
Також ОСОБА_3 на підтвердження своїх доводів не надав довідку банківської установи про те, що йому не видавалась картка № 4441-11ХХ-ХХХХ-4104 або виписку з указаної картки з даними про відсутність транзакцій із зарахування 13.05.2025 коштів у сумі 22000 грн.
Така позиція відповідача стосовно заперечень фактів укладення кредитного договору та отримання кредиту суперечить принципу змагальності цивільного судочинства, який закріплений у статтях 12, 81 ЦПК України. Його заперечення у вигляді ствердження негативних фактів (неукладення договору, неотримання коштів) не можуть вважатися доведеними, допоки інша сторона їх не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. 
У свою чергу позивачем на підтвердження своїх позовних вимог було надано довідку ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 26.11.2025 № 116-2611, згідно з якою було успішно перераховано кошти на платіжну картку 13.05.2025 на суму 22 000 грн, номер картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua – НОМЕР_3 , призначення платежу: видача за договором кредиту № 13.05.2025-100001320 (а.с. 22). 
Кошти були перераховані на картку № НОМЕР_4 , яка вказана у заявці кредитного договору № 13.05.2025-100001320 (кредитної лінії).
Також позивачем надано копію Договору від 04 січня 2024 року, за умовами якого ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» зобов`язується надавати позивачу послуги з переказу коштів, з виконання платіжних операцій (а.с. 27-31).
Таким чином, ураховуючи сукупність доказів, що містяться в матеріалах справи, а також процесуальну позицію відповідача, з урахуванням стандарту доказування «balance of probabilities» («баланс ймовірностей»), за яким факт є доведеним, якщо після оцінки доказів внутрішнє переконання судді каже йому, що факт скоріше був, аніж не мав місце, апеляційний суд дійшов висновку про те, що позивач виконав свій обов`язок за кредитним договором, зокрема надав позичальнику кредит у розмірі 22 000 грн, а ОСОБА_3 не виконав обов`язку з повернення кредитних коштів на умовах визначених кредитним договором. 
У контексті доводів апеляційної скарги щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача відсотків, оскільки він перебуває на військовій службі слід зазначити наступне.
До апеляційної скарги представник відповідача - адвокат Ломага К.В. додала нові докази - копії довідки з військової частини НОМЕР_2 від 24.02.2026 № 234, згідно з якою старший солдат ОСОБА_3 перебуває на військовій службі у вказаній військовій частині з 25.05.2020 по теперішній час, та посвідчення учасника бойових дій № НОМЕР_5 , виданого 10.08.2020 (а.с. 68).
В обґрунтування неможливості подання указаних доказів на підтвердження статусу відповідача як військовослужбовця суду першої інстанції представник відповідача зазначила, що відповідач не був обізнаний про наявність судового спору та не брав участі у розгляді справи, оскільки проходить військову службу в складі Збройних Сил України поза межами населеного пункту, в якому проводився судовий розгляд цивільної справи, тобто скаржник з об`єктивних причин, які не залежали від нього, не зміг надати указані докази суду першої інстанції.
Відповідно до частин другої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
В постанові Верховного Суду від 24 липня 2024 року у справі № 646/857/18 (провадження № 61-5330 св 24) зазначено: «тлумачення положень частини четвертої статті 365, 367 ЦПК України дає Верховному Суду можливість виснувати, що суд апеляційної інстанції, здійснюючи апеляційний розгляд справи, може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа, з доведених нею поважних причин, не мала можливості подати до суду першої інстанції. Разом з тим, вирішуючи питання стосовно прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, суд апеляційної інстанції зобов`язаний мотивувати свій висновок у відповідній ухвалі або в ухваленому судовому рішенні. Крім того, у разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів, зокрема, у відзиві на апеляційну скаргу.».
Матеріали справи не містять відомостей, що відповідач був повідомлений належним чином про час і дату розгляду місцевим судом справи. 
Зокрема, 25.12.2025 року відповідачу судом першої інстанції направлялася копія ухвали про відкриття провадження у справі. Проте, поштове відправлення повернулося до місцевого суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.40, 41).
У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою (частина четверта, дев`ята статті 130 ЦПК України).
Частиною восьмої статті 128 ЦПК України передбачено проставлення у поштовому повідомленні або відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, або про відмову отримати судову повістку. 
Вищезазначені положення цивільного процесуального законодавства не передбачають повернення рекомендованих листів з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання»/ «за закінченням терміну зберігання». Така відмітка не передбачена як причина невручення судового повідомлення, вона не розкриває суті причини неможливості вручити адресату відповідний рекомендований лист та не дає суду обґрунтованих процесуальних підстав для визначення факту належного повідомлення сторони у судовій справі, зокрема не визначає чи адресат відмовився від отримання судового повідомлення, чи адресат відсутній, чи особа, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання.
За таких обставин, можна дійти висновку про те, що відповідач ОСОБА_3 взагалі не був обізнаний про існування судового провадження щодо нього.
Указані обставини колегія суддів визнає такими, що об`єктивно унеможливлювали подання відповідачем суду першої інстанції указаних нових доказів, а тому апеляційний суд приймає нові докази - копії довідки з військової частини НОМЕР_2 від 24.02.2026 № 234 та посвідчення учасника бойових дій № НОМЕР_5 , оскільки відповідач з поважних причин не міг подати їх суду першої інстанції.
Пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Виходячи з приписів указаного Закону для військовослужбовців за контрактом та тих, хто перебуває на інших видах служби право на звільнення від сплати відсотків залежить від участі у бойових діях або заходах з оборони у період АТО або ООС, або після 24 лютого 2022 року. 
Як установлено апеляційним судом ОСОБА_3 з 25.05.2020 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 по теперішній час. 25.05.2023 термін дії контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України продовжено до оголошення демобілізації. Відповідач 10 серпня 2020 року отримав посвідчення учасника бойових дій, має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с. 68).
Відповідно до розрахунку заборгованості позивачем відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 40 480 грн нараховувалися з 13.05.2025 по 12.11.2025.
Отже, оскільки відповідач ОСОБА_3 з 25.05.2020 є військовослужбовцем за контрактом, який брав участь у бойових діях, апеляційний суд дійшов висновку, відповідно до вимог пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відсотки за користування кредитом відповідачу не мали нараховуватися.
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами, підлягає зменшенню сума заборгованості за кредитним договором з 62 480 грн 00 коп. до 22 000 грн 00 коп. (62 480 грн – 40 480 грн).
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункти 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України). 
Висновки суду апеляційної інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги за результатами апеляційного перегляду рішення, свідчать про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення на підставі пунктів 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України необхідно змінити в частині розміру заборгованості, що підлягає стягненню.
Висновки суду щодо судових витрат
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 та 2 статті 141 ЦПК України).
Оскільки рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розподілу судових витрат, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 684 грн 29 коп. судового збору.
За подання апеляційної скарги відповідач сплатив 3633 грн 60 коп. судового збору, тому, оскільки апеляційну скаргу задоволено частково, з позивача на користь відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2354 грн 16 коп. пропорційно до задоволеної частини апеляційної скарги.
Керуючись вимогами статей 141, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом ЛОМАГОЮ Катериною Валеріївною, задовольнити частково.
Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 лютого 2026 року змінити в частині розміру заборгованості, яка підлягає стягненню, та в частині розподілу судових витрат, виклавши другий абзац резолютивної частини рішення в такій редакції:
«Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» заборгованість за кредитним договором № 13.05.2025-100001320 від 13.05.2025 рокуу розмірі 22 000 грн 00 копійок за тілом кредиту та сплачений судовий збір у розмірі 684 гривні 29 копійок».
Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 лютого 2026 року в іншій оскаржуваній частині залишити без змін.
Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2354 гривні 16 копійок.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач  	М. В. Щербаченко	

Судді О. І. Собина 

М. В. Нестеренко