ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 500/3874/25 пров. № А/857/45759/25	

суддя в 1-й інстанції – Юзьків М.І.

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кушнір В.О., 
суддів Заверухи О.Б., Гінди О.М.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року, ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м.Тернополі у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ: 
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
1.1. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до Міністерства оборони України (далі - відповідач), в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом від 18.04.2025 №85/168 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, у частині призначення ОСОБА_2 - доньці загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 молодшого сержанта ОСОБА_3 водія кулеметного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , внаслідок смерті, пов`язаної із захистом Батьківщини, в розмірі частини 15 000 000 грн, у сумі 5 000 000 грн; зобов`язати Міністерство оборони України виплатити ОСОБА_2 - доньці загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок смерті, пов`язаної із захистом Батьківщини, молодшого сержанта ОСОБА_3 водія кулеметного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини військової частини НОМЕР_1 недоплачену частину одноразової грошової допомоги 15000000 грн, у сумі 10000000 грн.

1.2. КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року у задоволенні позову відмовлено повністю.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що у разі якщо під час розгляду заяви особи суб`єктом владних повноважень до прийняття остаточного рішення було змінено нормативно-правове регулювання, суб`єкт владних повноважень не має законних можливостей для прийняття рішення з урахуванням попереднього нормативно-правового регулювання, яке є нечинним, а його рішення та дії в цих випадках не можуть вважатися протиправними за формальними ознаками.

1.3. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ 
Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовільнити повністю. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції помилково виходив із того, що визначальним для вирішення спору є правова природа одноразової грошової допомоги, а не законодавство, чинне на дату загибелі військовослужбовця. Також апелянт не погоджується з висновком суду про необхідність застосування нормативно-правового регулювання, чинного на момент прийняття рішення суб`єктом владних повноважень, оскільки, на його думку, такий підхід не узгоджується з положеннями статті 57 Закону України «Про правотворчу діяльність».

1.4.ПОЗИЦІЯ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву в порядку ст.304 КАС України, у якому він просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

1.5. МЕЖІ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ ТА ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ 
Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, а також відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає задоволенню у повному обсязі.

ІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
2.1 ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДАМИ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є дочкою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 26 вересня 2023 серії НОМЕР_2 .
Відповідно до свідоцтва про смерть від 23.08.2024 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Листом від 13.05.2025 №4/3555 ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомив, що комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсаційних виплат розглянула подані документи і протоколом від 18.04.2025 №85/168 дочці загиблого ОСОБА_3 – ОСОБА_2 , призначено грошову виплату у розмірі 1/3 частки визначеної постановою КМУ №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», що сумарно складає 5 000 000 (п`ять мільйонів) гривень.
У листі від 13.06.25 №220/13/вихЗВГ/48067 Міністерство оборони України повідомило позивачку, що відповідно до алгоритму, встановленого Порядком призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, збір документів і встановлення повного кола осіб, які можуть мати право на одержання допомоги у зв`язку з загибеллю ОСОБА_3 , здійснювався ІНФОРМАЦІЯ_5 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_6 ).
Згідно інформації ІНФОРМАЦІЯ_7 , до кола осіб, які можуть звернутися за одноразовою грошовою допомогою у зв`язку з загибеллю ОСОБА_3 , окрім доньки ОСОБА_2 належать також дві повнолітні доньки загиблого військовослужбовця.
У доповіді ІНФОРМАЦІЯ_7 , дві доньки загиблого ОСОБА_3 за отриманням одноразової грошової допомоги не зверталась.
З урахуванням зазначеного, протокольним рішенням Комісії від 18.04.2025 №85/168 дочці ОСОБА_2 призначено належну частку одноразової грошової допомоги, що становить 1/3 частину 15 000 000 грн., в сумі 5 000 000 грн. 00 коп.
Додатково повідомлено, що оскільки, на даний час право двох повнолітніх доньок загиблого ОСОБА_3 на отримання допомоги залишається невизначеним, відповідна частка допомоги (2/3) нерозподілена.
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивачка звернулася з даним позовом до суду, оскільки вважає, що донька загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 – ОСОБА_2 , має право на отримання одноразової грошової допомоги в повному розмірі.

2.2. ДОВОДИ ТА МОТИВИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА.
Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Спірним у даній справі є питання чи були повнолітні діти станом на дату смерті військовослужбовця віднесені спеціальним законом до кола осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги.
Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". 
Згідно із частинами першою, другою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_3 проходив військову службу та загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 поблизу населеного пункту село Масютівка Харківської області під час участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і стримуванні збройної агресії рф, що підтверджується зокрема свідоцтвом про смерть та іншими документами, поданими позивачкою до уповноваженого органу. Зазначене не є спірним у даній справі.
У зв`язку із цим ОСОБА_1 звернулася до уповноваженого органу із заявою про призначення одноразової грошової допомоги її неповнолітній дочці у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 .
Як встановлено судом першої інстанції згідно інформації ІНФОРМАЦІЯ_7 , до кола осіб, які можуть звернутися за одноразовою грошовою допомогою у зв`язку з загибеллю ОСОБА_3 , окрім доньки ОСОБА_2 належать також дві повнолітні доньки загиблого військовослужбовця.
У доповіді ІНФОРМАЦІЯ_7 , дві доньки загиблого ОСОБА_3 за отриманням одноразової грошової допомоги не зверталась.
З урахуванням зазначеного, протокольним рішенням Комісії від 18.04.2025 №85/168 дочці ОСОБА_2 призначено належну частку одноразової грошової допомоги, що становить 1/3 частину 15 000 000 грн., в сумі 5 000 000 грн. 00 коп.
Статтею 16-1 Закону України №2011-XII встановлено перелік осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги.
Водночас зміст цього переліку не є сталим і зазнавав змін у різні періоди часу, у зв`язку з чим коло осіб, які мають право на таку виплату, змінювалося.
Так, стаття 16-1 Закону України №2011-XII (у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» №2489-IX від 12 грудня 2022 року, чинній на момент смерті ОСОБА_3 ) передбачала, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
В подальшому, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» №3515-IX від 09 грудня 2023 року (далі - Закон №3515-IX) було оновлено редакцію вказаної статті і викладено її у наступній редакції:
« 1. У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.
2. За наявності особистого розпорядження право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, на користь яких складено таке особисте розпорядження, у розмірі частки, визначеної в такому розпорядженні у відсотках.
Незалежно від змісту особистого розпорядження право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки загиблої (померлої) особи у розмірі 50 відсотків частки, яка належала б кожному з них у разі призначення і виплати одноразової грошової допомоги за відсутності особистого розпорядження.
3. У разі відсутності особистого розпорядження або за наявності неохопленої особистим розпорядженням частки розміру одноразової грошової допомоги право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги (її частки) мають особи, визначені у пункті 4 цієї статті, у рівних частках.
4. До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать:
діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;
вдова (вдівець);
батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);
внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);
жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;
утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»
Наведене свідчить про те, що законодавче регулювання спірних правовідносин зазнало змін, у тому числі в частині визначення кола осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги. У зв`язку з цим для правильного вирішення спору необхідним є визначення, яка саме редакція зазначеної норми підлягає застосуванню у цьому випадку, що, у свою чергу, зумовлює необхідність з`ясування моменту виникнення права на відповідну виплату.
Згідно із частиною десятою статті 16-3 Закону №2011-XII порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнято постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).
Пунктом 2 постанови КМУ №168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону №2011-XII, крім громадян рф або рб та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Абзацами 2 - 4 пункту 2 постанови КМУ №168 передбачено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.
У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.
Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.
На виконання вимог Закону №2011-XII постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Згідно з пунктом 3 Порядку №975 (у редакції, чинній на дату смерті) днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Суд також враховує підходи, викладені у пункті 1.4. розділу I наказу Міністерства оборони України №45 від 25 січня 2023 року «Про затвердження Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану» (далі - Порядок №45) відповідно до якого особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі (смерті) особи, зазначеної у пункті 1 постанови КМУ №168, що вказана у свідоцтві про смерть. Право осіб на отримання одноразової грошової допомоги визначається станом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця.
З урахуванням наведеного нормативного регулювання та встановлених у справі обставин, колегія суддів дійшла висновку, що право на отримання одноразової грошової допомоги є похідним від юридичного факту загибелі (смерті) військовослужбовця та виникає саме з моменту настання цієї події, що передбачено як положеннями Закону №2011-XII, так і підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема постановою КМУ №168 та порядками №975 та № 45, що випливає із системного зв`язку статей 16, 16-1, 16-3 Закону №2011-XII та конкретизовано пунктом 2 постанови КМУ №168 і пунктом 3 Порядку №975.
При цьому визначення моменту виникнення такого права має вирішальне значення, оскільки саме з ним законодавець пов`язує встановлення кола осіб, уповноважених на його реалізацію. Такий підхід обумовлений природою спірної соціальної виплати як одноразової, цільової та такої, що підлягає розподілу між визначеним колом осіб у рівних частках, а відтак потребує чіткого та визначеного у часі встановлення суб`єктного складу її отримувачів.
Отже, саме станом на дату смерті військовослужбовця, яка є моментом виникнення права на відповідну виплату, підлягає визначенню коло осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16-1 Закону №2011-XII. Зазначене забезпечує принцип правової визначеності, стабільності бюджетних зобов`язань держави та унеможливлює зміну (збільшення або зменшення) суб`єктного складу отримувачів після настання юридичного факту, з яким закон пов`язує виникнення відповідного права.
З огляду на це подальші зміни законодавства, зокрема розширення переліку осіб, які можуть бути віднесені до членів сім`ї військовослужбовця, не мають зворотної дії у часі та не можуть впливати на визначення суб`єктного складу осіб, які набули право на отримання одноразової грошової допомоги, якщо таке право виникло до набрання чинності відповідними змінами. Звернення особи із відповідною заявою є способом реалізації вже набутого права, а не юридичним фактом, з яким закон пов`язує момент його виникнення.
Такий висновок узгоджується з практикою Верховного Суду щодо застосування положень Закону №2011-XII, постанови КМУ №168 та Порядку №975 у правовідносинах, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця. Зокрема, у постанові Верховного Суду від 08 жовтня 2024 року у справі №280/9248/23 зазначено, що за пунктом 2 постанови КМУ №168 одноразова грошова допомога у розмірі 15 000 000грн розподіляється рівними частками між усіма отримувачами, передбаченими статтею 16-1 Закону №2011-XII, а днем виникнення права на її отримання є дата загибелі особи, зазначена у свідоцтві про смерть. 
Крім того, сформульований вище підхід щодо визначення дати смерті військовослужбовця як моменту виникнення права на одноразову грошову допомогу узгоджується зі сталою практикою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 10 травня 2023 року у справі №640/5320/19, від 22 серпня 2024 року у справі № 380/9868/23, від 08 жовтня 2024 року у справі №280/9248/23 та від 10 жовтня 2024 року у справі №420/11608/23, у яких при вирішенні спорів цієї категорії застосовуються положення пункту 3 Порядку №975, якими визначено, що днем виникнення права на отримання такої допомоги є дата смерті, зазначена у свідоцтві про смерть.
Зазначений підхід також узгоджується зі статтею 58 Конституції України та усталеною практикою Конституційного Суду України (зокрема, у рішеннях від 13 травня 1997 року №1-зп, від 9 лютого 1999 року №1-рп/99, від 5 квітня 2001 року №3-рп/2001, від 13 березня 2012 року №6-рп/2012), відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи; до події, факту або правовідносин застосовується той закон чи інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Оскільки Закон №3515-IX не містить положень про його зворотну дію, він не може змінювати коло осіб, які мали право на одноразову грошову допомогу станом на дату смерті військовослужбовця.
Застосування нової редакції статті 16-1 Закону №2011-XII, внесеної Законом №3515-IX, до правовідносин, у яких день виникнення права настав до набрання цим Законом чинності, суперечило б не лише статті 58 Конституції України, а й принципу правової визначеності, оскільки призводило б до непередбачуваної зміни суб`єктного складу отримувачів одноразової грошової допомоги та, відповідно, розміру часток осіб, які були визначені законом як отримувачі на дату смерті військовослужбовця.
Подібні підходи до розуміння значення правової визначеності у правозастосуванні відображене й у практиці ЄСПЛ, зокрема у справі «Beian v. Romania (no. 1)» (заява №30658/05, п 33-39), в якій Суд наголосив, що коли держава запроваджує законодавство про компенсаційні заходи, таке законодавство має застосовуватися з розумною ясністю та узгодженістю, щоб, наскільки це можливо, уникати правової невизначеності для заінтересованих осіб.
Таким чином, вирішення питання щодо належності особи до кола отримувачів повинно здійснюватися виключно виходячи з правового регулювання, чинного на момент виникнення права, тобто на дату смерті військовослужбовця.
Інше тлумачення призвело б до порушення справедливого балансу між правами осіб, які вже набули право на отримання допомоги станом на дату смерті військовослужбовця, та публічним інтересом у забезпеченні стабільності правового регулювання. Включення до кола отримувачів нових осіб після виникнення права неминуче зумовлює зменшення часток тих осіб, які на цей момент уже були визначені законом як отримувачі, що фактично звужує обсяг їхніх майнових прав. При цьому такий підхід є несумісним із принципом рівності перед законом, оскільки ставить осіб, які набули право раніше, у гірше становище порівняно з тими, хто такого права на момент його виникнення не мав, а також суперечить вимогам правової визначеності як складової верховенства права.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного суду від 19.05.2026 у справі №600/1860/25-а.

2.3. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Зважаючи на все вищевикладене, враховуючи правові позиції Верховного суду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що на момент виникнення права на одноразову грошову допомогу (17 травня 2023 року) діяла редакція ЗУ №2011-ХІІ, яка передбачала виплату такої допомоги, зокрема неповнолітнім дітям загиблого, а тому рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом від 18.04.2025 №85/168 яким доньці позивачки призначена виплата одноразової грошової допомоги у розмірі 5000000 грн. у зв`язку з тим, що у загиблого військовослужбовця є ще 2 повнолітні доньки, які мають також право на таку виплату у рівних частках, оскільки законодавством чинним на момент прийняття рішення передбачено таке право дітей військовослужбовця незважаючи на вік – є незаконним, відповідно підлягає скасуванню, а ОСОБА_2 має право на отримання недоплаченої частини одноразової грошової допомоги у сумі 10000000 грн.
Таким чином суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нової постанови про задоволення позову.
Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не стягуються.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року у справі №500/3874/25 скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом від 18.04.2025 №85/168 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, у частині призначення ОСОБА_2 - доньці загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 молодшого сержанта ОСОБА_3 водія кулеметного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , внаслідок смерті, пов`язаної із захистом Батьківщини, в розмірі частини 15000000 грн, у сумі 5000000 грн
Зобов`язати Міністерство оборони України виплатити ОСОБА_2 - доньці загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок смерті, пов`язаної із захистом Батьківщини, молодшого сержанта ОСОБА_3 водія кулеметного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини військової частини НОМЕР_1 недоплачену частину одноразової грошової допомоги 15000000 грн, у сумі 10000000 грн.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	В. О. Кушнір 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	О. Б. Заверуха