Справа №639/2924/26
Провадження №2/639/1608/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2026 року м. Харків
Новобаварський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Борисенка О.О.,
секретаря судового засідання Пивоварової Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 639/2924/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
установив:
Позивач ТОВ «Діджи Фінанс» звернувся до Новобаварського районного суду міста Харкова з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просив стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором № 2019823266_CARD від 29.07.2018 у загальному розмірі 53606,06 грн та понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн та на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.
Матеріали позовної заяви сформовані в системі «Електронний суд» та підписані керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» Романенком Михайлом Едуардовичем.
Позивач обґрунтував позовні вимоги тим, що 29.07.2018 між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2019823266_CARD, відповідно до якого відповідачу надано грошові кошти згідно з умовами та порядком, визначеними кредитним договором. 15.03.2024 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 15/03/24, відповідно до якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 2019823266_CARD від 29.07.2018. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, у зв`язку з чим за договором утворилась заборгованість у розмірі 53606,06 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 32980,00 грн, заборгованість за відсотками – 20626,06 грн.
08.04.2026 ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання (а.с.11).
07.05.2026 суд на місці постановив ухвалу про відкладення судового засідання задля вручення відповідачу копії ухвали суду про відкриття провадження у справі (а.с.19-20).
Позивач у позовній заяві просив провести розгляд справи без участі позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Представник позивача Романюк В.С. яка діє на підставі довіреності, подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без участі представник позивача, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно з ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
За змістом ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі  неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Згідно зі статтею 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
18.06.2026 суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд не здійснював.
Відповідно до рішення зборів суддів Новобаварського районного суду міста Харкова від 16.03.2026 № 2/26, у спорах, що виникають з правочинів, зокрема договорів, з них – позики, кредиту, банківського вкладу, у тому числі споживчого кредиту запроваджена змішана форма розгляду (формування та зберігання) судових справ. Встановлено, що підлягають роздрукуванню такі матеріали: позовну заява, документ, що підтверджує сплату судового збору; документи, що підтверджують повноваження представників сторін. Додатки до позовної заяви не роздруковуються та зберігаються в електронній формі, якщо інше не визначено.
Суд, дослідивши матеріали електронної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до таких висновків. 
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частинами 1, 2 ст. 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.  Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Суд установив, що 29.07.2018 ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву на отримання кредиту/опитувальний лист фізичної особи.
29.07.2018 АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 (позичальник) уклали договір, що містить дві частини, а саме. 1. Кредитний договір № 2019823266, за умовами якого банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах – 15376,00 грн – на придбання товару у продавця; 300,00 грн на сплату додаткових послуг банку (послуга – СМС-Довідка), загальний розмір кредиту – 15676,00 грн, дата остаточного повернення кредиту – 29.07.2020. 2. Заява-Анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 2019823266_CARD від 29.07.2018, в якій ОСОБА_1 виявив бажання оформити поточний (картковий) рахунок та отримати електронний платіжний засіб: тип картки MC GOLD у гривні, номер карткового рахунку № НОМЕР_1 . Сторони договору погодили такі умови обслуговування кредитної лінії: за користування кредитом банк нараховує проценти, які розраховуються банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається Тарифами банку та інформаційним листком, який є невід`ємною частиною та додатком до договору. На дату укладення Заяви-анкети розмір процентної ставки становить 5% в місяць. На дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01% річних. Всі інші умови кредитування (зобов`язання по кредитній лінії) визначено в інформаційному листку. Заява-анкета є невід`ємною частиною Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) та Правил користування карткою, Інформаційного листка, Тарифів банку, які розміщені на офіційному сайті банку. Договір діє з моменту його підписання та до повного виконання зобов`язань.
На підставі укладеного договору банк 29.07.2018 відкрив відповідачу рахунок, та відповідач під підпис отримав картку № НОМЕР_2 строком дії – 05/21 та пін-конверт.
Відповідно до Графіку платежів (Додаток № 1 до договору № 2019823266 від 29.07.2018), 29.07.2018 – видача кредиту у розмірі 15376,00 грн, погашення кредиту та сплата процентів відбувається кожного місяця по 29.07.2020.
29.07.2018 ОСОБА_1 також підписав паспорт споживчого кредиту АТ «ОТП Банк», який містить інформацію про основні умови кредитування, щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту тощо.
На підтвердження виконань зобов`язань АТ «ОТП Банк» за кредитним договором № 2019823266 від 29.07.2018 позивачем надано: копію специфікації до кредитного договору № 2019823266, згідно з якою АТ ОТП Банк» прийнято позитивне рішення щодо можливості надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 15376,00 грн; копію товарного чеку від 29.07.2018 на придбання у ТОВ «Дієса» товару (холодильник) вартістю 15010,00 грн з ПДВ, копію фіскального чеку.
На підтвердження виконання банком зобов`язань за договором № 2019823266_CARD від 29.07.2018 суду надано виписку по особовому рахунку від 20.02.2026 № НОМЕР_3 _CARD за період з 29.07.2018 по 15.03.2024.
З цієї виписки суд вбачає, що відповідач з 29.07.2018 по 19.11.2022 активно користувався коштами на рахунку, зокрема, вносив кошти на погашення кредиту, розраховувався в терміналах, знімав готівку, поповнював рахунок, здійснював перекази тощо.
Згідно зі складеним первісним кредитором АТ «ОТП Банк» розрахунком заборгованості за кредитним договором № 2019823266_CARD від 29.07.2018, про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) по клієнту ОСОБА_1 , згідно з яким станом на 15.03.2024, використано коштів – 58609,60 грн, внесено коштів – 63797,55 грн, нараховані відсотки – 58204,01 грн, нараховано штрафів – 150,00 грн; нараховано плату за обслуговування рахунку (за смс-інформування) – 440,00 грн. 
15.03.2024 між АТ «ОТП Банк» (клієнт) та ТОВ «Діджи Фінанс (Фактор) укладено договір факторингу № 15/03/24, відповідно до умов якого клієнт передає, а фактор приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі Портфеля заборгованості.
Відповідно до копії платіжної інструкції від 15.03.2024 ТОВ «Діджи Фінанс» перерахувало на користь АТ «ОТП Банк» згідно з договором факторингу № 15/03/24 від 15.03.2024.
15.03.2024 АТ «ОТП Банк» (клієнт) та ТОВ «Діджи Фінанс» (фактор) склали Акт приймання-передачі реєстру боржників № 1 до договору факторингу № 15/03/24 від 15.03.2024, підписаний сторонами договору та скріплений їх печатками.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 15/03/24 від 15.03.2024, сформованого 15.03.2024, підписаного сторонами договору факторингу та скріпленого їх печатками, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором № 2019823266_CARD від 29.07.2018 на суму 53606,06 грн, з яких: 32980,00 грн – заборгованість за тілом, 20626,06 грн – заборгованість за відсотками.
Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України зазначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Відповідно до статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно зі статтею 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Також, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Відповідно до приписів статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами частин 1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За змістом статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України).
Отже, на підставі поданих суду документів суд встановив, що 29.07.2018 АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 2019823266_CARD від 29.07.2018, та банк відкрив відповідачу рахунок та видав картку для користування цим рахунком № НОМЕР_2 строком дії – 05/21. Умовами договору № 2019823266_CARD від 29.07.2018 передбачено право банку нараховувати відсотки 5% на місяць, а протягом пільгового періоду 0,01% річних. Факт користування кредитними коштами підтверджується банківською випискою по рахунку.
Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12 квітня 2012 року № 578/5(далі - Перелік № 578/5), згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та є підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.
Позивач ТОВ «Діджи Фінанс» набув право вимоги за договором № 2019823266_CARD від 29.07.2018 до відповідача на підставі договору факторингу № 15/03/24 від 15.03.2024.
Водночас, з виписки по рахунку та зі складеного первісним кредитором АТ «ОТП Банк» розрахунку заборгованості суд вбачає, що відповідачу нараховувались комісії банку, відсотки за прострочену заборгованість по кредитній лінії, відсотки за овердрафт, відсотки за прострочений овердрафт, штрафи, нарахування та розмір яких не визначений умовами укладеного між АТ «ОТП Банк» та відповідачем договору № 2019823266_CARD від 29.07.2018.
Посилання на умови договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) та Тарифів банку, які розміщені на офіційному сайті банку не може бути підставою для нарахування наведених вище комісій, штрафів та відсотків, оскільки матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей договір про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) та Тарифи банку розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи Заяву-Анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 2019823266_CARD від 29.07.2018, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати комісій, штрафів, відсотків за овердрафт, прострочення, та їх розмір і порядок нарахування.
Суд зазначає, що в цьому випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.
Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) і підстав від її відступу суд не вбачає.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта ст.263 ЦПК України).
З наданого суду розрахунку заборгованості за договором № 2019823266_CARD від 29.07.2018 про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) по клієнту ОСОБА_1 , суд встановив, що позичальником використано коштів – 58609,60 грн, внесено коштів – 63797,55 грн, нараховані відсотки – 58204,01 грн, плата за обслуговування рахунку (за смс-інформування) – 440,00 грн, штрафи – 150,00 грн. Заборгованість – 53606,06 грн.
Суд зауважує, що умовами договору не передбачено нарахування жодних комісій, штрафів та відсотків, окрім процентів на користування кредитною лінією. 
Також, умовами договору не передбачено підключення послуги SMS-інформування (проставлена позначка «Ні»).
Так саме, суд зазначає, що відсотки за користування кредитною лінією нараховувались кредитодавцем по 01.03.2024, тобто поза межами строку кредитування, який встановлений строком дії платіжної картки (останній день травня 2021 року).
Доказів того, що кредитна катка перевипускалась на новий строк, матеріали позовної заяви не містять. 
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання
(постанова Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) зазначено, що «у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості».
У постановах Великої Палати Верховного Суду неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.
Отже, з червня 2021 року припинилося право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, права та інтереси кредитора в охоронних правовідносинах забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України.
Суд, здійснивши розрахунок, встановив, що розмір відсотків за користування кредитною лінією, нарахування яких передбачено умовами договору, у межах строку кредитування, з 29.07.2018 по травень 2021 року, становить 16475,66 грн.
Нарахування інших відсотків: відсотків за прострочену заборгованість по кредитній лінії; відсотків за овердрафт; відсотків за прострочений овердрафт, комісій та штрафів умовами договору, укладеного між відповідачем та первісним кредитором, не передбачено, отже такі відсотки; відсотки, що нараховані за користування кредитною лінією поза межами строку кредитування; штрафи та комісії підлягають вирахуванню з суми заборгованості. 
Оскільки з наданого суду розрахунку заборгованості неможливо встановити, яка саме частина внесених відповідачем грошових коштів спрямовувалась на погашення тіла кредиту та на погашення відсотків, суд позбавлений можливості визначити в судовому рішенні суму заборгованості за тілом кредиту та за відсотками окремо.
Враховуючи наведене, оскільки відповідачем використано кредитних коштів 58609,60 грн, внесено власних коштів 63797,55 грн, та банком правомірно нараховані відсотки за користування кредитною лінією – 16475,66 грн у межах строку кредитної лінії (по травень 2021 року), суд доходить висновку, що заборгованість відповідача за договором про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 2019823266_CARD від 29.07.2018 становить 11287,71 грн (58609,60 – 63797,55 + 16475,66), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
У задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості у загальному розмірі 42318,35 грн (53606,06 – 11287,71) суд відмовляє з наведених вище підстав.
Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду; на професійну правничу допомогу.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн (а.с.6).  Крім того, позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.
В обґрунтування понесення та розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн позивач надав копії таких документів: договору № 42649746 про надання правової допомоги від 01.07.2025, укладеного між ТОВ «Діджи Фінанс» та ФОП Білецьким Богданом Михайловичем та додаткової угоди № 2019823266_CARD від 28.11.2025 до цього договору, згідно з якою виконавець зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 ; Акту надання послуг на підтвердження факту надання правової допомоги від 27.11.2025, складеним ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Діджи Фінанс» на загальну суму 7000,00 грн, з яких: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій – 1 година вартістю 2000,00 грн, складання позовної заяви, у тому числі попереднього розрахунку сум судових витрат – 2 години вартістю 4000,00 грн; формування додатків до позовної заяви – 0,5 години вартістю 500,00 грн; подання до суду позовної заяви та копії позовної заяви до суду шляхом надсилання поштовим відправленням – 0,5 години вартістю 500,00 грн, згідно з яким оплата професійної правничої допомоги адвоката здійснюється клієнтом у повному обсязі при підписанні відповідного акту; детального опису робіт (наданих послуг), виконаних ОСОБА_3 , необхідних для надання правничої допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості, згідно з яким: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій – 1 година вартістю 2000,00 грн, складання позовної заяви, у тому числі попереднього розрахунку сум судових витрат – 2 години вартістю 4000,00 грн; формування додатків до позовної заяви – 0,5 години вартістю 500,00 грн; подання до суду позовної заяви та копії позовної заяви до суду шляхом надсилання поштовим відправленням – 0,5 години вартістю 500,00 грн; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Білецьким Богданом Михайловичем. 
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відповідно до вимог чинного законодавства, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд встановив, що Акт надання послуг на підтвердження факту надання правової допомоги від 27.11.2025, складеним ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Діджи Фінанс» на загальну суму 7000,00 грн, не містить даних, що правнича допомога була надана адвокатом саме у зв`язку з розглядом справи за позовом до ОСОБА_1 . Вказаний акт, а також договір № 42649746 про надання правової допомоги від 01.07.2025, детальний опис робіт (наданих послуги) виконаних адвокатом Білецьким Б.М. від 27.11.2025 містять лише загальне посилання про вчинення певних дій адвокатом (складання позовної заяви тощо) без зазначення прізвище відповідача або реквізитів кредитного договору.
Додаткова угода № 2019823266_CARD від 28.11.2025 до договору № 42649746 про надання правової допомоги від 01.07.2025, укладена між ТОВ «Діджи Фінанс» та ФОП ОСОБА_2 28.11.2025, тобто вже після факту надання адвокатом правничої допомоги, тобто стороною позивача не доведено, що станом на 27.11.2025 ТОВ «Діджи Фінанс» уповноважив адвоката Білецького Б.М. на представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 ; копії платіжного документа про сплату ТОВ «Діджи Фінасн» адвокату Білецькому Б.М. гонорару за представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 матеріали позовної заяви не містять. 
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з їх недоведеністю.
Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (21,06%), та стягує з відповідача понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 560,70 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 4, 5, 13, 76-81, 128, 133, 141, 166, 223, 247, 256, 263-265, 274-279, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд 
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (IBAN: НОМЕР_4 в АТ «ПУМБ», МФО 334851) заборгованість за договором про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 2019823266_CARD від 29.07.2018 у розмірі 11287 (одинадцять тисяч двісті вісімдесят сім) грн 71 коп.
Відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за договором у розмірі 42318 грн 35 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (IBAN: НОМЕР_4 в АТ «ПУМБ», МФО 334851) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 560 (п`ятсот шістдесят) грн 70 коп. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», код ЄДРПОУ 42649746, адреса місцезнаходження: Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повне рішення складено 18.06.2026.
Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи. 

Суддя Олександр БОРИСЕНКО