Компаніївський районний суд Кіровоградської області 
Справа № 391/966/25 
Провадження № 2/391/318/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.05.2026р.	селище Компаніївка	

Компаніївський районний суд Кіровоградської області в складі
головуючого судді Капиш В.М.,
секретар судового засідання Говорова К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Компаніївка за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 38 024,80 грн. та сплачений судовий збір.
В обґрунтування позову зазначив, що 09.01.2021 року між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання кредиту № 4386684, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитом та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору. Однак відповідач не виконала свої зобов`язання - не вносила платежі, передбачені умовами кредитного договору, на повернення отриманих коштів та сплати процентів за користування кредитом.
У зв`язку із відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у Відповідача утворилася заборгованість за кредитним договором тому позивач змушений звернутися за захистом своїх прав до суду.
Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 19.12.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб.
11.03.2026 року заочним рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області позовні вимоги задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» заборгованість по кредитному договору.
Ухвалою суду від 06.04.2026 року заочне рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 11.03.2026 року у цивільній справі №391/966/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано.
16.04.2026 відповідачем ОСОБА_3 подано до суду відзив на позовну заяву в якому вона пояснила, що на момент виникнення заборгованості опинилася у скрутному матеріальному становищі через складні життєві обставин (карантин, відсутність роботи, вагітність), що унеможливило вчасне виконання зобов`язань. Коли сума нарахованих відсотків почала стрімко зростати, з боку представників позивача почався психологічний тиск та дзвінки з шантажем. Це викликало у неї стан страху та розпачу, через що вона не знала, як діяти, і тривалий час боялася вступати у комунікацію з кредитором. На сьогодні вона має стабільну роботу та щире бажання врегулювати цей спір справедливо. Вона визнає суму основного боргу («тіло» кредиту) у розмірі 5 600,00 гри і готова її сплатити у порядку, визначеним судом.
Також зазначила, що договір укладено 09.01.2021. Право вимоги виникло у лютому 2021 року. Позивач звернувся до суду лише у грудні 2025 року, тобто через 4 роки та 11 місяців. Відповідно до ст. 257, 267 ЦК України, сплив трирічної позовної давності є підставою для відмови у позові в частині нарахувань, що виходять за межі цього строку.
Також вказала, що відповідно до п. 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії карантину (COVID-19) та воєнного стану споживач звільняється від обов`язку сплачувати неустойку (штраф, пеню), а нараховані 32 424,80 грн відсотків фактично є штрафними санкціями, що суперечить закону та засадам справедливості (ст. З ЦК України). А тому просила застосувати наслідки пропуску позовної давності та відмовити ТОВ «Алекскредит» у задоволенні позову в частині стягнення відсотків у сумі 32 424,80 грн.
24.04.2026 представником позивача подано до суду відповідь на відзив в якому він пояснив, що відповідач точно знав про заборгованість за договором про надання кредиту у зв`язку з чим 13.02.2021 (сплатив 50 грн.) та 14.02.2021 р. (сплатив 50 грн.), всього 100 грн. в рахунок погашення процентів. Після цих оплат, а також до них відповідач систематично не сплачував заборгованість за Договором про надання кредиту, а на сьогоднішній день визнає позовні вимоги лише частково. Це означає, що відповідач був ознайомлений з Договором та правилами, повністю розумів, погоджувався і зобов`язувався неухильно дотримуватись своїх обов`язків. На підтвердження виконання своїх зобов`язань відповідач свідомо надав власне фото з паспортом, підтвердив укладання електронним підписом одноразовим ідентифікатором PS4386684 та отримав перерахування коштів в сумі 5600 грн. на власну картку № НОМЕР_1 , номер операції: НОМЕР_2 . Однак відповідач не дотримався та порушив умови Договору про надання кредиту та не виконував покладені на нього зобов`язання належним чином. У зв`язку з чим сума заборгованості відповідача за Договором про надання кредиту № 4386684 від 09.01.2021 р. становить 38 024,80 (Тридцять вісім тисяч двадцять чотири) грн. 80 коп., з яких: 5600 грн. сума кредиту; 32 424,80 грн. нараховані проценти за користування кредитом.
Зазначив, що без ознайомлення з Умовами надання та обслуговування кредитів та Правилами про порядок надання коштів у позику, подальше укладання електронного договору кредиту на сайті є неможливим. Відповідач повністю розуміла правила та Договір про надання кредиту. Отже, Відповідач була ознайомлена з Договором та правилами, повністю розуміла, погоджувалася і зобов`язувалася неухильно дотримуватись своїх обов`язків, однак не дотрималася та порушила умови Договору про надання кредиту № 4386684 від 09.01.2021 р. через, що на сьогоднішній день визнає позовні вимоги частково та хоче уникнути виконання зобов`язання перед кредитором ТОВ «Алекскредит».
Щодо строків позовної давності, представник позивача заначив, що законодавцем приймались закони, відповідно до яких, зокрема на період військового стану перебіг строків зупинявся, отже на переконання позивача ним не пропущено строк позовної давності. 
Щодо відсотків, представник позивача зазначив, що нараховані відсотки (не неустойка, не пеня, не штраф) в межах дії договору про надання кредиту. В щоденному розрахунку заборгованості чітко, зрозуміло та вірно відображено, що відсотки нараховані з 09.01.2021 р. по 07.08.2021 р. Отже, відсотки нараховані в межах Договору про надання кредиту, які погодив сам відповідач з ТОВ «Алекскредит» та підлягають стягненню.
Також вказали, що договір про надання кредиту укладався на момент дії редакції Закону України «Про споживче кредитування» від 08.01.2021 р., а тому відсотки нараховані вірно та не перевищують розмір денної процентної ставки відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» від 08.01.2021 р. Отже, нараховані відсотки підлягають стягненню.
05.05.2026 відповідачкою подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких вона пояснила, позивач стверджує, що строк позовної давності не сплив через дію карантину та воєнного стану. Проте, згідно з правовою позицією Верховного Суду, карантин лише призупиняв перебіг строків, а не скасовував їх. Договір завершився 08.02.2021. Навіть з урахуванням карантинних періодів, звернення до суду лише у грудні 2025 року (майже через 5 років) є явним порушенням принципу юридичної визначеності. Позивач не надав доказів поважності причин, чому він не міг звернутися до суду протягом 2021-2023 років.
Зазначила, що нарахування відсотків за ставкою 2,3% на день поза межами строку дії договору (після 08.02.2021) є незаконним. Велика Палата Верховного Суду (справа № 444/9519/12) чітко вказала: право кредитора нараховувати передбачені договором відсотки припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Отже, нарахування 32 424,80 грн відсотків після закінчення 30-денного строку договору є безпідставним
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві прохав розглядати справу без участі представника позивача.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася повідомлялась про дату час та місце розгляду справи в порядку встановленому законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.
Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи судом встановлено наступне.
Судом встановлено, що 09.01.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір про надання кредиту № 4386684.
Відповідно до п. 1.2. Договору кредитодавець надає позичальнику кредит на інші споживчі цілі без додаткового забезпечення у тимчасове строкове платне користування, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у відповідності до умов договору. Кредит надається у національній грошовій одиниці – гривні.
Згідно з п. 1.3. Договору сума кредиту складає 5600 гривень 
Пунктом 1.7. Договору визначено порядок нарахування процентів.
Відповідно до п. 1.7.1. Договору у випадку користування кредитом менш ніж п`ять календарних днів позичальник сплачує фіксовану суму процентів за користування кредитом, яка складає 6,80% від визначеної в п. 1.3. цього Договору суми кредиту.
Згідно з п. 1.7.2 Договору ставки нарахування процентів за користування кредитом за загальними умовами кредитування при укладенні Договору:
- в Базовий період протягом 30 календарних днів з 09.01.2021 року до 08.02.2021 року (включно) у розмірі 1,36% за один день користування кредитом;
- в Спеціальний період протягом 180 календарних днів з 09.02.2021 року до 07.08.2021 року (включно) у розмірі 3% за один день користування кредитом.
Також відповідно до п. 3.1. Договору визначено, що сторони погодили, що строк дії договору встановлюється з дати укладання Договору 09.01.2021 року до кінцевої дати виконання договору 07.08.2021 (включно). Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору, у тому числі сплати заборгованості (а.с. 8-16).
Позивач свої зобов`язання за Договором виконав та перерахував кредитні кошти в сумі 5600,00 грн., що підтверджується довідкою ТОВ ФК «Елаєнс» (а.с. 17), також дана обставина визнається відповідачем.
Разом з тим, відповідач своїх зобов`язань за укладеним договором не виконує, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість в загальному розмірі 38 024,80 грн., яка складається з: заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 5600 гривень та заборгованості за процентами в сумі 32 424,80 гривень..
Відповідач в порушенні умов кредитного договору не повернула кредитні кошти кредитодавцю, не сплачувала проценти за користування кредитом, а також не виконала в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання за кредитним договором.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про надання кредиту № 4386684 від 09.01.2021 року, заборгованість складає 38 024,80 грн., яка складається з: заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 5600 гривень та заборгованості за процентами в сумі 32 424,80 гривень. (а.с. 19-21)
Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 30.05.2020 року, виданого Компаніївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та паспорта громадянина України від 30.06.2020 року, відповідачка ОСОБА_2 уклала шлюб 25.10.2000 року та змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ». (а.с. 69-70)
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України).
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Судом встановлено, що відповідач, в порушення умов договору своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти не повернула в повному обсязі.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами.
Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).
Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд доходить висновку, що договір про надання кредиту № 4386684 від 09.01.2021 укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини 2 статті 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.
З урахуванням того, що на підтвердження позовних вимог, позивач в повній мірі надав належні докази, які підтверджують надання відповідачу кредитних коштів у розмірі, який був передбачений наявним у матеріалах справи Договором, наявність заборгованості за тілом кредиту, суд дійшов висновку про те, що позивач довів наявність у відповідача заборгованості у розмірі, вказаному у наданих позивачем розрахунках за кредитним договором, а тому позовні вимоги ТОВ «Алекскредит» підлягають задоволенню в сумі 38 024,80 грн., яка складається з: заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 5600 гривень та заборгованості за процентами в сумі 32 424,80 гривень.
При цьому суд відхиляє заперечення відповідачки, що нараховані відсотки є фактично штрафними санкціями та нараховані поза межами строку дії договору (08.02.2021)
Як було встановлено судом, в п. 3.1. Договору визначено, що кінцевою датою виконання договору є 07.08.2021 (включно), а не 08.02.2021, як зазначає відповідачка в заявах по суті.
При цьому, як вбачається з розрахунку заборгованості, позивачем по договору нараховувались відсотки за користування кредитним коштами з 09.01.2021 по 08.02.2021 в розмірі 1,36% за кожен день користування кредитними коштами, а з 09.02.2021 по 07.08.2021 в розмірі 3% за кожен день користування кредитними коштами, з 08.08.2021 нарахування відсотків за договором позивачем не проводилось.
Отже, нарахування зазначених відсотків повністю узгоджується з умовами договору, а саме п. 1.7.2. та не перевищувало строків визначених договором.
Щодо застосування строків позовної давності суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).
Відповідно до п. 12 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин, дію якого було неодноразово продовжено. При цьому дія карантину було скасовано 01 липня 2023 року.
Відповідно до п. 19 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності від 14.05.2025 (набрав чинності 04.09.2025) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України виключено. 
Таким чином, з 12.03.2020 по 01.07.2023 року перебіг строків позовної давності продовжувався, а з 24.02.2022 року по 03.09.2025 перебіг строків позовної давності було зупинено. Тому строк позовної давності починає рахуватися з 04.09.2025
Отже, зважаючи на викладене вище, строки позовної давності позивачем не були пропущені.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу судових витрат між сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,80 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 3, 10, 12, 13, 18, 76-81, 263-265, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 610, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», заборгованість в сумі 38 024,80 грн., (тридцять вісім тисяч двадцять чотири гривні вісімдесят копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» 2422,40 грн. витрат по сплаті судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», місце знаходження: пр-т Леоніда Каденюка, 23, м. Київ, 02094, ЄДРПОУ 41346335;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя     В.М. Капиш