ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року
м. Київ

справа № 607/23905/23
провадження № 61-5272св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
судді-доповідача - Грушицького А. І.,
суддів: Калараша А. А., Литвиненко І. В., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В.

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - спеціалізоване комунальне підприємство «Ритуальна служба» Тернопільської міської ради,
треті особи: виконавчий комітет Тернопільської міської ради, Український інститут національної пам`яті, Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2024 року у складі судді Герчаківської О. Я. та постанову Тернопільського апеляційного суду від 14 березня 2025 року у складі колегії суддів Талалай О. І., П`єнти І. В., Янчук Т. О.,

у справі за позовомОСОБА_1 до спеціалізованого комунального підприємства «Ритуальна служба» Тернопільської міської ради, треті особи: виконавчий комітет Тернопільської міської ради, Український інститут національної пам`яті, Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії.

Короткий зміст позовних вимог 

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до спеціалізованого комунального підприємства «Ритуальна служба» Тернопільської міської ради (далі - СКП «Ритуальна служба»), треті особи: виконавчий комітет Тернопільської міської ради, Український інститут національної пам`яті, Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії.

Позов мотивував тим, що його син ОСОБА_14 з 02 березня 2022 року проходив військову службу у Збройних Силах України і ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув при виконанні бойового завдання, проявивши сміливість і мужність при захисті Батьківщини. Похований син 08 жовтня 2022 року на Микулинецькому кладовищі на вул. Микулинецькій, 29 у м. Тернополі . СКП «Ритуальна служба» на ім`я брата загиблого ОСОБА_14 видало свідоцтво про поховання реєстраційний номер 419 від 07 жовтня 2022 року, в якому зазначено, що поховання ОСОБА_14 здійснено 08 жовтня 2022 року на ділянці № АТО в одинарній могилі на Микулинецькому кладовищі, розміщеному в м. Тернополі. Інформація щодо номера ділянки (сектору), ряду, місця поховання не зазначена. У свідоцтві про поховання також зазначено, що відповідно до статті 25 Закону України «Про поховання та похоронну справу» користувач має право на встановлення намогильної споруди в межах виділеної земельної ділянки для поховання чи надання згоди на встановлення намогильної споруди іншим членам родини; вирішення питань про проведення підпоховання в зазначену могилу інших померлих членів родини, розпорядження щодо догляду за могилою; здійснення інших дій, пов`язаних з використанням місця поховання, якщо це не суперечить чинному законодавству.

У жовтні 2022 року родина загиблого визначилася щодо виготовлення та встановлення на спільні кошти намогильної споруди, про що 24 травня 2023 року ОСОБА_15 (матір ОСОБА_14 ) уклала відповідний договір і здійснила передоплату.

В процесі виготовлення проекту намогильної споруди позивач дізнався про те, що під могилу для поховання загиблих воїнів надано земельну ділянку меншого розміру, ніж встановлено чинним законодавством України. Фактично під могилу ОСОБА_14 надано місце на земельній ділянці кладовища шириною не більше 1,35 м (ширина могили 1 м + 20 см справа + 15 см зліва половини відстані між сусідніми могилами). Виходячи з цих розмірів, виготовлявся проект намогильної споруди.

16 жовтня 2023 року бригада майстрів з відома керівника СКП «Ритуальна служба» ОСОБА_16 залила фундамент під намогильну споруду, а 18 жовтня 2023 року встановлена гранітна плита (основа споруди).

17 жовтня 2023 року працівники СКП «Ритуальна служба» залили фундамент на сусідніх могилах загиблих ОСОБА_3 і ОСОБА_17 

20 жовтня 2023 року СКП «Ритуальна служба» адресувала ОСОБА_15 вимогу за вих. № 95 від 19 жовтня 2023 року про демонтаж конструкції намогильної споруди, як самовільно встановленої на місці поховання ОСОБА_14 на території Пантеону Героїв Тернополя, оскільки її дії суперечать вимогам Закону України «Про поховання та похоронну справу», Порядку утримання кладовищ та інших місць поховань, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України від 19 листопада 2003 року № 193, Положення про Пантеон Героїв Тернополя, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради. Запропоновано самостійно демонтувати намогильну споруду до 24 жовтня 2023 року, а в разі невиконання вимоги підприємство здійснить демонтаж власними засобами.

24 жовтня 2023 року о 07:30 год СКП «Ритуальна служба» здійснило демонтаж намогильної плити на могилі ОСОБА_14 разом із фундаментом.

При здійсненні монтажу намогильної споруди на могилі сина родина ОСОБА_18 не порушила норми чинного законодавства України. Відповідно до чинного законодавства має право на встановлення індивідуальної пам`ятної споруди на могилі сина. Згоди на встановлення іншої намогильної споруди родина не надавала. Положення про порядок надання ритуальних послуг на території Тернопільської міської територіальної громади, затверджене рішенням Тернопільської міської ради від 21 серпня 2020 року № 7/54/30, визначає обов`язок ритуальної служби забезпечити безперешкодний доступ на територію кладовища транспортного засобу, на якому перевозиться намогильна споруда, визначена в документі.

На звернення позивача відповідач не повідомив конкретне місце поховання загиблого сина, а саме номер ділянки (сектора), ряду, місця поховання, розмір могили та земельної ділянки.

Зі змісту договору-замовлення від 07 жовтня 2022 року № 419 на організацію та проведення поховання вбачається, що він не укладений, оскільки підпис у графі «замовник» відсутній. Зміст договору не відповідає Примірному договору-замовленню на організацію та проведення поховання, в якому передбачено зазначення місця поховання: ряд, сектор, розмір могили, місце, вид поховання.

Земельна ділянка для сектору Пантеон Героїв Тернополя на Микулинецькому кладовищі під поховання військових, які загинули (померли) з ІНФОРМАЦІЯ_2 у війні з росією не виділялася.

Топографічно-геодезичні та картографічні послуги не були предметом закупівлі на новий об`єкт будівництва Пантеон Героїв Тернополя. Також не була предметом закупівлі станом на 16 серпня 2023 року (дата погодження виконавчим комітетом Положення про Пантеон Героїв Тернополя) проектна документація на об`єкт «Нове будівництво Національного військового меморіального кладовища за адресою вул. Микулинецька в м. Тернополі », план-схема з якої долучена до Положення, як затверджений зразок і розмір намогильної споруди на території Пантеону Героїв Тернополя.

Відсутність такої документації свідчить, що поховання загиблих воїнів здійснюється на міському Микулинецькому кладовищі з порушенням встановлених державних санітарних правил та норм, Порядку утримання кладовищ та інших місць поховань (наказ від 19 листопада 2003 року № 193), Положення про порядок надання ритуальних послуг та території Тернопільської міської територіальної громади, а саме не дотримуються гігієнічні вимоги щодо норм відведення земельної ділянки для одинарного поховання, які є єдиними діючими нормами, а саме: замість ширини могили - 1 м, надається 0,80 м та 0,70 м; довжина могили 2,1 м замість 2,2 м, ширина земельної ділянки під могилу 1,35 м замість 1,5 м, площа земельної ділянки під могилу 2,8 кв. м замість 3,3 кв. м, відстань між могилами для проходу 0,5 м не виділяється.

Положення про Пантеон Героїв Тернополя погоджено виконавчим комітетом міської ради пізніше дати поховання ОСОБА_14 , а тому не може звужувати права, визначені законом на дату поховання сина.

СКП «Ритуальна служба» зводить намогильні споруди, які не є окремими, а одинарними, що об`єднують по шість могил, а індивідуальною ознакою для кожного похованого воїна є встановлення хреста на цій споруді. Також, на цій споруді передбачено квітники - один на дві могили, що є порушенням Національного стандарту України Настанова з улаштування квітників та огорож намогильних (ДСТУ-Н Б В.2.2-36:2013), затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 січня 2013 року № 18, відповідно до якого квітники та огорожі є елементами благоустрою могили (пункт 5.1) та встановлюються в межах площі земельної ділянки відведеної під поховання у встановленому порядку зокрема, одинарне поховання: площа ділянки - 3,3 кв. м, довжина - 2,2 м, ширина - 1,5 м.

Дії відповідача щодо виділення земельної ділянки під могилу одинарного поховання загиблого ОСОБА_14 в меншому розмірі, щодо заборони встановлювати індивідуальну намогильну споруду є примушенням робити те, що не передбачено законодавством.

ОСОБА_1 просив суд:
- визнати незаконними дії СКП «Ритуальна служба»: щодо визначення розміру земельної ділянки, виділеної під могилу одинарного поховання загиблого ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на території кладовища Микулинецького за адресою: вул. Микулинецька, 29, м. Тернопіль та неповідомлення позивачу фактичних розмірів та фактичного місця розташування даної земельної ділянки; щодо встановлення намогильних споруд на земельній ділянці, виділеній під могилу одинарного поховання загиблого ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на території міського кладовища Микулинецького ( вул. Микулинецька, 29, м. Тернопіль ) без згоди його близьких родичів; щодо вчинення перешкод позивачу та членам його сім`ї щодо встановлення намогильної споруди на земельній ділянці, виділеній під могилу одинарного поховання загиблого ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на території міського кладовища Микулинецького ( вул. Микулинецька, 29, м. Тернопіль );
- зобов`язати СКП «Ритуальна служба» надати інформацію (з точним визначенням) про фактичне місце поховання та фактичні розміри земельної ділянки, виділеної під могилу одинарного поховання щодо поховання загиблого ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на дату його поховання 08 жовтня 2022 року;
- зобов`язати СКП «Ритуальна служба» не чинити перешкоди позивачу та членам його сім`ї у встановленні намогильної споруди індивідуального замовлення на могилі загиблого ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у межах фактично виділеної під його поховання земельної ділянки на території міського кладовища Микулинецького за адресою: вул. Микулинецька, 29, м. Тернопіль .

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області рішенням від 16 жовтня 2024 року, яке Тернопільський апеляційний суд постановою від 14 березня 2025 року залишив без змін, в позові відмовив.

Рішення місцевого суду, з яким погодився суд апеляційної інстанції, мотивовано безпідставністю позовних вимог. 

Короткий зміст вимог касаційної скарги 

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2025 року до Верховного Суду,  ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції 

Верховний Суд ухвалою від 30 квітня 2025 року відкрив касаційне провадження у справі, витребував її з Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.

09 травня 2025 року справу передано колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі суддів: Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.

Верховний Суд ухвалою від 13 березня 2026 року призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів.

Згідно із протоколом автоматизованого визначення складу колегії суддів від 06 квітня 2026 року визначено такий склад колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду для розгляду справи: Грушицький А. І. (суддя-доповідач), Калараш А. А., Литвиненко І. В., Мартєв С. Ю., Петров Є. В.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 

В касаційній скарзі скаржник посилається на пункти 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема вказує, що суд апеляційної інстанції розглянув справу без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 червня 2022 року у справі № 520/2098/19, у постановах Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 820/5348/17, від 12 березня 2019 року у справі № 913/204/18 та інших.

У касаційній скарзі зазначається, що суди не взяли до уваги видане свідоцтво про поховання ОСОБА_14 від 07 жовтня 2022 року № 419 в якому зазначено, що відповідно до статті 25 Закону України «Про поховання та похоронну справу» користувач має право на встановлення намогильної споруди в межах виділеної земельної ділянки для поховання.

Позивач є користувачем місця поховання ОСОБА_14 , оскільки на час подання позову і на теперішній час у нього знаходиться свідоцтво про смерть похованого та свідоцтво про поховання. Питання, що стосуються поховання сина та спір у справі впливає на його права та інтереси, визначені статтями 2, 25 Закону України «Про поховання та похоронну справу», які порушені відповідачем.

Син позивача похований 08 жовтня 2022 року. Положення про Пантеон погоджене 16 серпня 2023 року, тобто майже через рік після даного поховання.

На момент поховання ОСОБА_14 на зазначені правовідносини поширювались норми Закону України «Про поховання та похоронну справу», відповідно до вимог якого позивач має право на встановлення намогильної споруди за індивідуальним замовленням.

У Положенні про ОСОБА_20 відсутні норми, що передбачають порядок поширення його дії на територію місць поховання, які здійснені до моменту його прийняття.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року у справі № 500/2145/24 ухвалено нове судове рішення, яким визнано протиправним та нечинним рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 16 серпня 2023 року № 975 у частині погодження та запровадження пункту 17 Положення про Пантеон Героїв Тернополя, яким було передбачено заборону на встановлення індивідуальної намогильної споруди на території Пантеону Героїв Тернополя.Зазначеним судовим рішенням встановлені обставини, які не підлягають доведенню у справі, що переглядається.

Дії СКП «Ритуальна служба» щодо визначення розміру земельної ділянки, виділеної під могилу та неповідомлення фактичних розмірів та фактичного місця розташування земельної ділянки суперечать вимогам законодавства.

Скаржник також вказує на те, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.

Доводи інших учасників справи

У травні 2025 року СКП «Ритуальна служба» надіслало відзив на касаційну скаргу, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

У травні 2025 року  ОСОБА_7 надіслала відзив на касаційну скаргу, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

У травні 2025 року виконавчий комітет Тернопільської міської ради надіслав відзив на касаційну скаргу, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Фактичні обставини справи

Суд установив, що  ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками якого є ОСОБА_1 і ОСОБА_15 , з 02 березня 2022 року проходив військову службу у Збройних Силах України (т. 1 а. с. 29, 30).

За змістом сповіщення сім`ї від жовтня 2022 року № 5377 ОСОБА_14 вірний військовій присязі, приймаючи участь у заходах із забезпечення оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, виявивши стійкість і мужність, ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув під час артилерійського обстрілу населеного пункту Давидів Брід Бериславського району Херсонської області (т. 1 а. с. 31).

Відповідно до свідоцтва про поховання реєстраційний номер 419 від 07 жовтня 2022 року, яке видано ОСОБА_14 , поховання померлого ОСОБА_14 здійснено ІНФОРМАЦІЯ_1 на ділянці № АТО, в одинарній могилі, на Микулинецькому кладовищі, розміщеному в м. Тернополі. У вказаному свідоцтві зазначено, що відповідно до статті 25 Закону України «Про поховання та похоронну справу» користувач має право на встановлення намогильної споруди в межах виділеної земельної ділянки для поховання чи надання згоди на встановлення намогильної споруди іншим членам родини; вирішення питань про проведення підпоховання в зазначену могилу інших померлих членів родини, розпорядження щодо догляду за могилою; здійснення інших дій, пов`язаних з використанням місця поховання, якщо це не суперечить чинному законодавству (т. 1 а. с. 32).

Договір-замовлення на організацію та проведення поховання від 07 жовтня 2022 року № 419 щодо організації та проведення поховання померлого, облаштування місця поховання ОСОБА_14 на Микулинецькому кладовищі містить: найменування наданих послуг (викопка могили, автокатафалк, тимчасовий пам`ятний знак, прапор, флагшток), їх кількість, вартість (6 851 грн), запис про забезпечення прибуття транспорту для обслуговування поховання за вказаною адресою о 12 год 08 жовтня 2022 року та напису тексту на табличці, на хресті і на траурних стрічках до похоронних вінків. Замовником вказано ОСОБА_14 , підпис у графі «Замовник» відсутній (т. 1 а. с. 33, 56).

Позивач є користувачем місця поховання ОСОБА_14 , оскільки володіє свідоцтвом про смерть сина та свідоцтвом про поховання.

24 травня 2023 року оформлено замовлення № 19 на ім`я ОСОБА_15 на виготовлення намогильної споруди індивідуального зразка загиблому ОСОБА_14 . У додатку до замовлення № 19 зазначені розміри фундаменту 135 см - ширина, 220 см - довжина. Проведена передоплата 80 000 грн (т. 1 а. с. 34-36).

16 жовтня 2023 року на могилі ОСОБА_14 було розпочато роботи з установлення намогильної споруди індивідуального замовлення.

19 жовтня 2023 року СКП «Ритуальна служба» склала вимогу № 95 на ім`я ОСОБА_15 , відповідно до якої запропоновано самостійно демонтувати самовільно установлену конструкцію намогильної споруди на місці поховання ОСОБА_14 на території Пантеону Героїв Тернополя в термін до 23 жовтня 2023 року та повідомлено, що намогильні споруди, які встановлені з порушенням меж відведеної земельної ділянки для поховання військових, підлягають демонтажу, який у разі невиконання вимоги буде проведено підприємством без попередження з подальшим відшкодуванням вартості робіт з демонтажу (т. 1 а. с. 37).

23 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до начальника СКП «Ритуальна служба» про надання дозволу на проїзд на Микулинецьке кладовище для установлення одинарної намогильної споруди на могилі сина ОСОБА_14 та просив повідомити розмір і межі наданого місця на земельній ділянці для поховання. Додатком у заяві зазначено свідоцтво про поховання, довідка виробника намогильної споруди (т. 1 а. с. 38).

Також 23 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Тернопільського відділу поліції ГУНП у Тернопільській області про недопущення вчинення з боку керівництва СКП «Ритуальна служба» демонтажу намогильної плити на місці поховання сина ОСОБА_14 на Микулинецькому кладовищі (т. 1 а. с. 39).

ОСОБА_15 24 жовтня 2023 року звернулася до СКП «Ритуальна служба» із заявами, в яких вимагала припинити проведення будь-яких дій на могилі її сина ОСОБА_14 та надати дозвіл на проїзд на Микулинецьке кладовище для приведення у відповідність могили після демонтажу намогильної плити і щоб забрати демонтовану намогильну плиту (т. 1 а. с. 42, 43).

Відповідач повідомив листом від 23 жовтня 2023 року № 86 ОСОБА_1 і листом від 24 жовтня 2023 року № 87 ОСОБА_15 про прийняття Положення про Пантеон Героїв Тернополя, згідно з яким намогильні споруди виготовляються відповідно до затвердженого зразка і розмірів. Самовільне встановлення намогильної споруди на об`єкті будівництва Пантеон Героїв Тернополя заборонено, тому у видачі перепустки на здійснення будівельних робіт на кладовищі відмовлено (т. 1 а. с. 40, 41).

Листом від 24 жовтня 2023 року № 88 СКП «Ритуальна служба» на звернення ОСОБА_15 повідомило, що плити граніту можна забрати з території СКП «Ритуальна служба» на вул. Микулинецькій, 27 (т. 1 а. с. 44).

Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 30 листопада 2016 року № 1027 «Про виділення території під меморіальний комплекс» погоджено СКП «Ритуальна служба» використання земельної ділянки площею 0,06 га під меморіальний комплекс для одиночних поховань загиблих в Антитерористичній операції та померлих внаслідок отриманих поранень в зоні АТО, що знаходиться на базі меморіального комплексу загиблих у II Світовій війні (сектор 7) на міському кладовищі за адресою вул. Микулинецька, 29 (т. 1 а. с. 51, 61).

Згідно із витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованим 02 червня 2023 року, земельна ділянка з кадастровим номером 6110100000:09004:0357 загальною площею 21,1505 га на вул. Микулинецькій , перебуває у комунальній власності; вид цільового призначення земельної ділянки: 03.12 Для будівництва та обслуговування будівель закладів комунального обслуговування. Додатком до цього витягу є кадастровий план земельної ділянки (т. 1 а. с. 192).

Наказом начальника СКП «Ритуальна служба» від 08 березня 2022 року № 24 «Про впорядкування поховання військових» передбачено здійснення поховання загиблих військових у війні російської федерації проти України на земельній ділянці площею 0,06 га, виділеній під меморіальний комплекс для одиночних поховань загиблих в Антитерористичній операції, що знаходиться на базі меморіального комплексу загиблих у ІІ Світовій війні (сектор 7) на Микулинецькому кладовищі на вул. Микулинецькій, 29 (т. 1 а. с. 195).

Згідно із витягом з Інтернет-ресурсу сайту «prozorro»; звітом про договір закупівлі від 22 червня 2023 року; договором від 22 червня 2023 року № 22/06/63, укладеним між СКП «Ритуальна служба» та ФОП ОСОБА_21 з додатками; договором від 28 грудня 2022 року № 28/12/114, укладеним між СКП «Ритуальна служба» та КП «Земельно-кадастрове бюро» з додатками; оголошенням Звіт про укладений договір; протоколом розкриття тендерних пропозицій; договором від 15 вересня 2023 року № 53-23, укладеним між ФОП ОСОБА_22 і СКП «Ритуальна служба» відповідач здійснює господарську діяльність, у тому числі з надання послуг на поховання померлих осіб, які загинули в бойових діях у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України (т. 1 а. с. 62-90).

27 липня 2023 року між СКП «Ритуальна служба» та ПП «Бусол» укладено договір № 27/07/73 на виготовлення та встановлення намогильних пам`ятників військовослужбовцям, які захоронені на міських кладовищах (т. 1 а. с. 110-115).

15 листопада 2023 року СКП «Ритуальна служба» здійснило закупівлю без використання електронної системи. Переможцем аукціону стала ФОП ОСОБА_23 , предмет закупівлі - розроблення проектної документації стадії «Ескізний проект по об`єкту: «Облаштування кладовища «Пантеон Героїв м. Тернополя» з будівництвом каплиці по вул. Микулинецька м. Тернопіль . Нове будівництво». Строк виконання робіт чи надання послуг - 15 листопада 2023 року - 16 грудня 2023 року, ціна - 78 623 грн. На розроблення проектної документації 15 листопада 2023 року укладений договір. Склад та обсяг робіт, що є предметом цього договору, визначені у додатку № 1 Завдання на проектування, який є невід`ємною частиною цього договору (т. 1 а. с. 100-108).

Зі змісту обмірних креслень існуючих військових поховань, виконаних ФОП ОСОБА_23 , вбачається в який спосіб будуть розміщені одинарні могили полеглих захисників на Пантеоні Героїв Тернополя (т. 1 а. с. 210).

Питання створення Пантеону Героїв Тернополя було предметом розгляду на зборах та обговореннях за участі сімей загиблих, що підтверджується протоколами від 23 лютого 2023 року № 1, від 18 травня 2023 року № 2, від 15 серпня 2023 року № 3 (т. 1 а. с. 196, 199, 213).

16 серпня 2023 року рішенням № 975 виконавчий комітет Тернопільської міської ради погодив Положення про Пантеон Героїв Тернополя.

Наказом начальника СКП «Ритуальна служба» від 17 серпня 2023 року № 52 передбачено: здійснювати почесні поховання загиблих осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України у війні російської федерації проти України у відповідності до Положення про Пантеон Героїв Тернополя на земельній ділянці площею 0,06 га, виділеній під меморіальний комплекс для одиночних поховань загиблих в Антитерористичній операції, що знаходиться на базі меморіального комплексу загиблих у ІІ Світовій війні (сектор 7) на Микулинецькому кладовищі за адресою вул. Микулинецька, 29; виділення місця для поховання загиблого (померлого) здійснюється СКП «Ритуальна служба» на підставі підписаного договору-замовлення; після проведення чину поховання на кожній могилі встановлюються намогильні споруди відповідно до затвердженого зразка і розміру, передбаченого додатком до Положення про Пантеон Героїв Тернополя, погодженого рішенням виконавчого комітету міської ради від 16 серпня 2023 року № 975 (т. 1 а. с. 212).

На адвокатський запит адвоката Притули О. Б. від 08 листопада 2023 року № 08/11 СКП «Ритуальна служба» надала відповідь від 28 листопада 2023 року № 109 із переліком запитуваних документів: копії Книги реєстрації поховань та перепоховань померлих громадян, де міститься запис про реєстрацію поховання ОСОБА_14 , свідоцтво № 419 ; копії договору-замовлення на організацію та проведення поховань від 07 жовтня 2022 року № 419; відповіді СКП «Ритуальна служба» від 28 листопада 2023 року № 108 на запит від 08 листопада 2023 року (повідомлено інформацію, що могила ОСОБА_24 знаходиться на території сектору для військових поховань - Пантеону Героїв Тернополя; СКП «Ритуальна служба» є замовником в розрізі Закону України «Про публічні закупівлі» і всі договори з підрядниками, які укладались для створення (спорудження) на Пантеоні Героїв Тернополя пам`ятних споруд знаходяться у відкритому доступі на веб-порталі Прозоро»; схеми земельної ділянки; Генерального плану Пантеону Героїв Тернополя; плану Микулинецького кладовища; копії рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 30 листопада 2016 року № 1027 «Про виділення території під меморіальний комплекс» (т. 1 а. с. 52-61).

Листом від 13 лютого 2024 року № 3105-Ф/2024 заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради на звернення ОСОБА_1 від 29 грудня 2023 року надав відповідь, що земельна ділянка, на якій розташоване Микулинецьке кладовище, надана у постійне користування СКП «Ритуальна служба». Рішенням виконавчого комітету міської ради від 30 листопада 2016 року № 1027 «Про виділення території під меморіальний комплекс» погоджено СКП «Ритуальна служба» використання земельної ділянки площею 0,06 га під меморіальний комплекс для одиночних поховань загиблих в Антитерористичній операції та померлих внаслідок отриманих поранень в зоні АТО, що знаходиться на базі меморіального комплексу загиблих у II Світовій війні (сектор 7) на міському кладовищі на вул. Микулинецькій, 29 . Саме на земельній ділянці, яка в 2016 році вказаним рішенням виконавчого комітету міської ради була погоджена СКП «Ритуальна служба» під меморіальний комплекс, 08 жовтня 2023 року похований ОСОБА_14 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 при захисті Батьківщини. Під час постійних зустрічей з родинами загиблих Героїв обговорювалось облаштування військових поховань на Микулинецькому кладовищі. Заслухавши усі думки, побажання щодо зовнішнього вигляду військових поховань та окремих елементів намогильних споруд рішенням виконавчого комітету міської ради погоджено Положення про Пантеон Героїв Тернополя з урахуванням єдиної концепції, запропонованої родинами загиблих Героїв. Метою створення Пантеону Героїв Тернополя є гідне вшанування загиблих осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, забезпечували виконання службових обов`язків та присяги на вірність Українському народу та віддання їм належних військових почестей. Поховання загиблого (померлого) здійснюється СКП «Ритуальна служба» у строк, визначений договором-замовленням. Витрати на почесне поховання загиблих (померлих) осіб на території Пантеону Героїв Тернополя та витрати на виготовлення і встановлення намогильної споруди, здійснюються за рахунок коштів місцевого бюджету відповідно до закону або за рахунок коштів статутного капіталу СКП «Ритуальна служба». Положенням про Пантеон Героїв Тернополя передбачено, що довжина могили повинна бути не менше 2 м, ширина - 1 м, глибина - не менше ніж 1,5 м від поверхні землі до кришки труни з урахуванням місцевих і ґрунтово-кліматичних умов. На кожній могилі військового, після проведення чину поховання, працівниками СКП «Ритуальна служба» встановлюється тимчасовий металевий флагшток з національним прапором України. Прапори замінюються після втрати ними належного вигляду. Намогильні споруди виготовляються відповідно до затвердженого зразка і розмірів намогильної споруди (т. 3 а. с. 69, 70).

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права 
і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги та аргументи відзивів на касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права 

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Щодо позовних вимог про визнання дій незаконними 

Завданням цивільного судочинства є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що, як правило, суб`єкт може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту його права чи інтересу. Такий спосіб здебільшого випливає із суті правового регулювання відповідних спірних правовідносин (постанови від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц, від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20, від 28 вересня 2022 року в справі № 483/448/20, від 14 грудня 2022 року у справі № 477/2330/18, від 18 січня 2023 року у справі № 488/2807/17 та інших).

Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновлює порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року в справі № 910/10784/16).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (постанови Верховного Суду від 08 листопада 2023 року у справі № 761/42030/21, від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19).

Обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19, від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18, від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20, від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц та інших).

У справі, що переглядається, спір виник щодо здійснення позивачем  ОСОБА_1 прав користувача місця поховання, зокрема на встановлення індивідуальної намогильної споруди на могилі його загиблого на війні сина ОСОБА_14 .

Колегія суддів Верховного Суду дійшла переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконними дій СКП «Ритуальна служба» не є належним способом захисту, оскільки не забезпечують відновлення його порушених прав.

Отже, з огляду на наведене, в задоволенні цих позовних вимог суди першої та апеляційної інстанцій у цій справі відмовили обґрунтовано, втім помилились з мотивами такої відмови. Тому в цій частині рішення судів першої та апеляційної інстанцій належить змінити, виклавши їх мотивувальну частину в редакції постанови касаційного суду.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 19 листопада 2025 року у справі № 607/9519/24 у подібних правовідносинах.

Щодо позовних вимог про зобов`язання вчинити дії

У позовній заяві  ОСОБА_1 просив суд, зокрема, зобов`язати СКП «Ритуальна служба» надати інформацію про фактичне місце поховання та фактичні розміри земельної ділянки, виділеної під могилу одинарного поховання щодо поховання загиблого ОСОБА_14 , станом на дату його поховання 08 жовтня 2022 року та не чинити перешкоди позивачу та членам його сім`ї у встановленні намогильної споруди індивідуального замовлення на могилі загиблого ОСОБА_14 у межах фактично виділеної під його поховання земельної ділянки на території міського кладовища Микулинецького за адресою: вул. Микулинецька, 29, м. Тернопіль .

Згідно зі статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Загальні правові засади здійснення в Україні діяльності з поховання померлих, регулювання відносин, що виникають після смерті (загибелі) особи, щодо проведення процедури поховання, а також встановлення гарантій належного ставлення до тіла (останків, праху) померлого та збереження місця поховання визначає Закон України від 10 липня 2003 року № 1102-IV «Про поховання та похоронну справу» (далі - Закон № 1102-IV).
Згідно зі статтею 1 Закону № 1102-IV поховання - діяльність відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у межах повноважень, визначених цим Законом, а також суб`єктів господарювання, спрямована на: забезпечення належного ставлення до тіла (останків, праху) померлого; забезпечення права громадян на захоронення їхнього тіла відповідно до їх волевиявлення, якщо таке є; створення та експлуатацію об`єктів, призначених для поховання, утримання і збереження місць поховань; організацію і проведення поховань померлих та/або загиблих (далі - померлих); надання ритуальних послуг, реалізацію предметів ритуальної належності.

У статті 2 Закону № 1102-IV надано визначення наступним термінам: 

місце поховання - кладовище, крематорій, колумбарій або інша будівля чи споруда, призначена для організації поховання померлих; 

місце почесного поховання - спеціально відведена земельна ділянка на території кладовища чи за його межами, призначена для організації почесних поховань, а також Національне військове меморіальне кладовище; могила - місце на кладовищі, у крематорії, колумбарії або в іншій будівлі чи споруді, призначеній для організації поховання померлих, де похована труна з тілом померлого чи урна з прахом; 

кладовище - відведена в установленому законом порядку земельна ділянка з облаштованими могилами та/або побудованими крематоріями, колумбаріями чи іншими будівлями та спорудами, призначеними для організації поховання та утримання місць поховань; 

користувач місця поховання (місця родинного поховання) - особа, яка здійснила перше поховання на відведеному місці поховання (родинного поховання) та/або має відповідне свідоцтво про смерть похованого і свідоцтво про поховання, передбачене статтею 25 цього Закону.

Частинами першою, четвертою - сьомою статті 8 Закону № 1102-IV передбачено, що організація діяльності в галузі поховання померлих здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, іншими центральними органами виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та їх виконавчими органами.

Місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль за додержанням санітарних правил у галузі поховання, а також правил благоустрою, вирішують відповідно до закону питання про відведення земельних ділянок для організації місць поховання, здійснюють інші повноваження, передбачені законом.

Органи місцевого самоврядування та їх виконавчі органи в межах своєї компетенції: 1) вирішують відповідно до закону питання про відведення земельних ділянок для організації місць поховання, крім випадків, передбачених статтею 23-1 цього Закону; 2) забезпечують будівництво, утримання в належному стані та охорону місць поховання, крім випадків, передбачених статтею 23-1 цього Закону; 3) створюють ритуальні служби; 4) вирішують питання про надання за рахунок коштів місцевих бюджетів ритуальних послуг у зв`язку з похованням самотніх громадян, ветеранів війни та праці, а також інших категорій малозабезпечених громадян; про надання допомоги на поховання померлих громадян в інших випадках, передбачених цим Законом; 5) здійснюють контроль за дотриманням законодавства стосовно захисту прав споживачів у частині надання суб`єктами господарювання ритуальних послуг та реалізацією ними предметів ритуальної належності; 6) здійснюють інші повноваження, передбачені цим та іншими законами.

Для організації (утворення), будівництва, утримання в належному стані та охорони місць поховання сільські, селищні, міські ради можуть створювати спеціалізовані комунальні підприємства.

З метою оперативного забезпечення населення інформацією про суб`єкти господарювання, що надають ритуальні послуги та виготовляють предмети ритуальної належності, органи місцевого самоврядування можуть створювати спеціалізовані госпрозрахункові інформаційні служби. Порядок діяльності таких служб визначається органами місцевого самоврядування відповідно до законодавства.

Статтею 9 Закону № 1102-IV визначено, що ритуальні служби - спеціалізовані комунальні підприємства, що створюються органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом, з метою здійснення організації поховання померлих і надання ритуальних послуг, передбачених необхідним мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг, реалізації предметів ритуальної належності, передбаченим пунктом 2 частини другої статті 8 цього Закону. Ритуальні служби можуть також надавати ритуальні послуги, не передбачені необхідним мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг та реалізації предметів ритуальної належності, виготовляти предмети ритуальної належності. Тарифи щодо оплати таких послуг та предметів ритуальної належності встановлюються в межах, визначених законодавством, виконавчим органом сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до статті 23 Закону № 1102-IV для розміщення місця поховання рішенням уповноваженого органу в установленому законом порядку відповідному спеціалізованому комунальному підприємству, установі, організації в постійне користування надається земельна ділянка. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад забезпечують планування та впорядкування території місць поховання згідно з генеральними планами забудови відповідних населених пунктів та іншої містобудівної документації з дотриманням обов`язкових містобудівних, екологічних та санітарно-гігієнічних вимог. Рішенням виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у місцях поховання можуть бути відведені сектори для почесних поховань, поховання померлих (загиблих) військовослужбовців (сектори військових поховань), а також сектори для поховання померлих за національною чи релігійною ознакою. Для почесних поховань органи місцевого самоврядування можуть відводити земельні ділянки поза територією місць поховання, на яких створюються меморіальні бульвари, сквери, парки і кургани Слави. Поділ кладовищ на розряди за майновим станом не допускається. Порядок функціонування місць поховань визначається виконавчим органом сільської, селищної, міської ради.

Згідно зі статтею 25 Закону № 1102-IV за зверненням виконавця волевиявлення померлого або особи, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, на території кладовища безоплатно виділяється місце для поховання померлого відповідно до затвердженої проектної документації. Після здійснення поховання померлого виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, як користувачу місця поховання (користувачу місця родинного поховання) спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) видається відповідне свідоцтво, зразок якого затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Це свідоцтво дає право його пред`явнику на встановлення намогильних споруд у межах могили (родинного поховання), вирішення питання про проведення підпоховання, здійснювати інші дії, пов`язані з використанням місця поховання, якщо це не суперечить законодавству. На могилах (місцях родинного поховання) можуть встановлюватися намогильні споруди, склепи за індивідуальним замовленням у межах, встановлених для могили (родинного поховання). Встановлені намогильні споруди, склепи реєструються спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) у книзі обліку намогильних споруд, форму якої затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Забороняється здійснювати поховання інших померлих (підпоховання), встановлення намогильної споруди, склепу без згоди користувача місця поховання (користувача місця родинного поховання).

Отже, статтею 25 Закону № 1102-IV визначено, що для встановлення намогильної споруди необхідна згода користувача місця поховання (особи, яка здійснила перше поховання на відведеному місці поховання (родинного поховання) та/або має відповідне свідоцтво про смерть похованого і свідоцтво про поховання).

Статтею 25 Закону № 1102-IV також визначено обов`язок спеціалізованого комунального підприємства видати свідоцтво про поховання, яке дає право його пред`явнику на встановлення намогильних споруд у межах могили та реєстрацію намогильної споруди у книзі обліку намогильних споруд.

Встановлення намогильних споруд без згоди користувача місця поховання суперечить вказаним вимогам закону.

З метою реалізації положень Закону № 1102-IV, наказом Держжитлокомунгоспу України від 19 листопада 2003 року № 193, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 08 вересня 2004 року за № 1110/9709 «Про затвердження нормативно- правових актів щодо реалізації Закону України «Про поховання та похоронну справу» затверджено такі документи: типове положення про ритуальну службу в Україні; необхідний мінімальний перелік окремих видів ритуальних послуг; необхідний мінімальний перелік вимог щодо порядку організації поховання і ритуального обслуговування населення; Порядок утримання кладовищ та інших місць поховань (далі -Порядок № 193).

Відповідно до підпункту 1.1 Порядку № 193 для розміщення місця поховання спеціалізованому комунальному підприємству, установі, організації в постійне користування відповідно до вимог земельного законодавства та гігієнічних вимог щодо облаштування і утримання кладовищ у населених пунктах України (ДСанПіН 2.2.2.028.99) надається земельна ділянка. Наявність місця поховання передбачається проектом планування та забудови населеного пункту з урахуванням подальшого розширення його території.

Згідно з пунктами 2.8 та 2.9 Порядку № 193 під кожну могилу надається ділянка таких розмірів: одинарне поховання - розмір земельної ділянки 3,3 кв. м, довжина 2,2 м, ширина 1,5 м, розмір могили: довжина - 2,0 м, ширина - 1,0 м. Рішенням виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у місцях поховання можуть бути відведені сектори для почесних поховань, поховання померлих (загиблих) військовослужбовців (сектори військових поховань), а також сектори для поховання померлих за національною чи релігійною ознакою. Рішення про почесне поховання приймається в кожному конкретному випадку.

Відповідно до пункту 2.11 Порядку № 193 кожне поховання та перепоховання реєструється в спеціальній Книзі реєстрації поховань та перепоховань померлих громадян (далі - Книга реєстрації), форму якої наведено в додатку № 1. Після здійснення поховання виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, як користувачу місця поховання видається відповідне свідоцтво про поховання, яке дає право на встановлення намогильної споруди в межах могили, вирішення питання про проведення підпоховання, облаштування місця поховання, здійснення інших дій, які не суперечать чинному законодавству. Зразок свідоцтва про поховання наведено в додатку № 2.

Згідно із пунктом 2.13 Порядку № 193 на могилах (місцях родинного поховання), у межах наданої земельної ділянки, можуть установлюватися намогильні споруди та елементи благоустрою могили. Для установлення намогильної споруди до ритуальної служби або виконавчого органу сільської, селищної, міської ради подаються такі документи: оригінал свідоцтва про смерть похованого; свідоцтво про поховання або в разі його відсутності письмову згоду користувача місця поховання (користувача місця родинного поховання) на встановлення намогильної споруди; документи, що підтверджують придбання намогильної споруди, її ціну та дату реалізації; реквізити виконавця намогильної споруди. Одразу після отримання ритуальною службою або виконавчим органом сільської, селищної, міської ради документів, визначених у цьому пункті, вони мають забезпечити безперешкодний доступ на територію кладовища транспортного засобу, на якому перевозиться намогильна споруда, визначена у документі. Установлені намогильні споруди реєструються спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) або спеціалізованою державною організацією (у разі поховання на Національному військовому меморіальному кладовищі) в Книзі обліку намогильних споруд (далі - Книга обліку). Форма Книги обліку наведена в додатку. Термін зберігання Книги обліку намогильних споруд постійний. Записи до Книги обліку проводяться в алфавітному порядку. Заповнюється Книга обліку в одному примірнику. Усі намогильні споруди, що встановлюються на могилі, повинні відповідати стандартам та технологіям.

Таким чином, у Порядку № 193 визначено обов`язок ритуальної служби забезпечити реалізацію права виконавця волевиявлення померлого на встановлення намогильної споруди після отримання відповідних документів.

При цьому, отримання будь-якого іншого дозволу на встановлення/заміну намогильної споруди, в тому числі від ритуальної служби, органу місцевого самоврядування або його виконавчого органу не передбачено ні Законом № 1102-IV, ні Порядком № 193. Відсутні такі повноваження ритуальної служби і у затвердженому Типовому положенні про ритуальну службу в Україні.

Рішенням Тернопільської міської ради від 21 серпня 2020 року № 7/54/30, затверджено Положення про порядок надання ритуальних послуг на території Тернопільської міської територіальної громади.

Пунктом 1.3 цього Положення визначено, що організацію поховання померлих, надання передбачених необхідних мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг та ритуальних послуг, не передбачених цим переліком, а також реалізацію предметів ритуальної належності здійснює СКП «Ритуальна служба».

Відповідно до пункту 3.9 Положення відповідальність за організацію похоронного обслуговування, благоустрою місць поховання і санітарного стану території кладовища покладається на СКП «Ритуальна служба», яка зобов`язана забезпечити: своєчасну підготовку могил, поховання померлих, встановлення табличок; своєчасне і якісне виконання заявок на послуги, які надаються на кладовищі; здійснення благоустрою території кладовища; роботу колодязів, туалетів, систематичного прибирання території кладовища (крім могил); надання послуг по прибиранню та догляду за могилою; надання дозволів на встановлення намогильних споруд та прийняття їх на збереження; дотримання встановлених норм і правил поховання; утримання у належному стані військових і братських меморіалів, могил та пам`ятників воїнів, які загинули під час Другої світової війни 1939-1945 р.р, інших могил і пам`ятників, які мають історичну або художню цінність та занесених до державного реєстру нерухомих пам`яток історії та культури відповідно до Закону України «Про охорону культурної спадщини»; збереження механізмів, інвентарю; виконання інших вимог, передбачених чинним законодавством.

Пунктом 8.5 Положення визначено, що намогильні споруди (пам`ятники, огорожі, квітники, цоколі та ін.) на могилах заміняються на інші з дозволу адміністрації кладовища при пред`явленні документів на їхнє виготовлення (придбання).

Тобто, Положення про порядок надання ритуальних послуг на території Тернопільської міської територіальної громади, затверджене рішенням Тернопільської міської ради від 21 серпня 2020 року № 7/54/30, передбачає необхідність отримання дозволу на встановлення індивідуальних намогильних споруд.

Аналіз матеріалів справи, яка переглядається, свідчить що відповідно до свідоцтва про поховання реєстраційний номер 419 від 07 жовтня 2022 року поховання померлого ОСОБА_14 здійснено ІНФОРМАЦІЯ_1 на ділянці № АТО, в одинарній могилі, на Микулинецькому кладовищі м. Тернополя.

У вказаному свідоцтві роз`яснено, що відповідно до статті 25 Закону України «Про поховання та похоронну справу» користувач має право на встановлення намогильної споруди в межах виділеної земельної ділянки для поховання чи надання згоди на встановлення намогильної споруди в межах виділеної земельної ділянки для поховання чи надання згоди на встановлення намогильної споруди іншим членам родини; вирішення питань про проведення підпоховання в зазначену могилу інших померлих членів родини, розпорядження щодо догляду за могилою; здійснення інших дій, пов`язаних з використанням місця поховання, якщо це не суперечить чинному законодавству.

На час здійснення вказаного поховання, територія Микулинецького кладовища не належала до території почесного поховання загиблих осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України у війні російської федерації проти України, іменованого «Пантеон Героїв Тернополя», та не містила жодних подібних обмежень, які запроваджені Положенням «Про Пантеон Героїв Тернополя».

За таких обставин позивач, здійснюючи поховання померлого сина ОСОБА_14 , мав законні сподівання на наявність у нього права, визначеного статтею 25 Закону № 1102-IV на встановлення намогильної споруди індивідуального зразка, оскільки на дату проведення поховання жодних законодавчих обмежень, як на загальнодержавному, так і на місцевому рівні не існувало.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про те, що позивач обмежений у праві, визначеному статтею 25 Закону № 1102-IV на встановлення індивідуальної намогильної споруди і його право підлягає захисту у належний спосіб.

Суди першої та апеляційної інстанцій у цій справі на вказане уваги не звернули, та відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання СКП «Ритуальна служба» не чинити перешкоди позивачу та членам його сім`ї у встановленні намогильної споруди індивідуального замовлення на могилі загиблого ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у межах фактично виділеної під його поховання земельної ділянки на території міського кладовища Микулинецького за адресою: вул. Микулинецька, 29, м. Тернопіль , помилково виходили із того, що права позивача в цьому випадку не є порушеними і незаконних дій з боку СКП «Ритуальна служба» не встановлено.

Верховний Суд вважає помилковими посилання судів першої та апеляційної інстанцій на правомірність застосування до спірних правовідносин обмежень, встановлених Положенням «Про Пантеон Героїв Тернополя» з огляду на участь позивача у зборах сімей загиблих, де обговорювалися спірні питання щодо визначення розмірів могил, зразків і розмірів намогильних споруд в межах Пантеону Героїв Тернополя, оскільки такі дії позивача не обмежують його у можливості реалізації права, визначеного статтею 25 Закону № 1102-IV на встановлення індивідуальної намогильної споруди на могилі його сина та не скасовують правило дії закону в часі, визначене статтею 58 Конституції України.

Також Верховний Суд вважає помилковим висновки судів про суперечність позовних вимог позивача суспільним інтересам громади, оскільки вимоги позивача як батька полеглого ОСОБА_25 та виконавця його останньої волі мають пріоритет відповідно до законодавства України про поховання. Крім того, матеріали справи не містять належних доказів того, що забезпечення законних прав позивача на встановлення індивідуальної намогильної споруди на могилі його сина фактично унеможливить реалізацію суспільного інтересу на створення Пантеону Героїв Тернополя.

Отже, оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині позовних вимог про зобов`язання відповідача надати інформацію про фактичне місце поховання та фактичні розміри земельної ділянки, виділеної під могилу одинарного поховання щодо поховання загиблого ОСОБА_14 та зобов`язання не чинити перешкоди позивачу та членам його сім`ї у встановленні намогильної споруди індивідуального замовлення на могилі загиблого ОСОБА_14 необхідно скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення цих позовних вимог. 

Відповідні доводи касаційної скарги та підстави касаційного перегляду знайшли своє часткове підтвердження.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. 

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. 

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Оскільки доводи касаційної скарги дають підстави для висновку про те, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій частково ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку що касаційну скаргу належить задовольнити частково; судові рішення в частині позовних вимог про визнання дій незаконними належить змінити, виклавши їх мотивувальну частину у редакції цієї постанови, судові рішення в частині позовних вимог про зобов`язання вчинити дії належить скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення цих позовних вимог; в іншій частині оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій належить залишити без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2024 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 14 березня 2025 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов`язання вчинити дії скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Зобов`язати спеціалізоване комунальне підприємство «Ритуальна служба» Тернопільської міської ради надати  ОСОБА_1  інформацію (з точним визначенням) про фактичне місце поховання та фактичні розміри земельної ділянки, виділеної під могилу одинарного поховання щодо поховання загиблого ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на дату його поховання 08 жовтня 2022 року.

Зобов`язати спеціалізоване комунальне підприємство «Ритуальна служба» Тернопільської міської ради не чинити перешкоди  ОСОБА_1  та членам його сім`ї у встановленні намогильної споруди індивідуального замовлення на могилі загиблого ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у межах фактично виділеної під його поховання земельної ділянки на території міського кладовища Микулинецького за адресою: вул. Микулинецька, 29, м. Тернопіль .

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2024 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 14 березня 2025 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання незаконними дій спеціалізованого комунального підприємства «Ритуальна служба» Тернопільської міської ради змінити, виклавши їх мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

У решті рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2024 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 14 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач 	А. І. Грушицький 	
Судді 	А. А. Калараш  І. В. Литвиненко  С. Ю. Мартєв   Є. В. Петров