Тарутинський районний суд Одеської області 
_________________________________________________________________________
Справа №514/447/26
Провадження по справі № 2/514/605/26
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 червня 2026 року    с-ще Бессарабське
Тарутинський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді – Тончевої Н.М. 
при секретарі – Аронєт Л.С.,
розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Бессарабське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Буджацької селищної ради Болградського району Одеської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,- 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача.
Свої вимоги мотивує тим, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Вона є бабусею ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки ОСОБА_4 її син. 11 травня 2016 року рішенням Тарутинського районного суду Одеської області шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. Дитина ОСОБА_3 мешкає разом з позивачем та перебуває на повному її утриманні. Відповідач, мешкає окремо, свої батьківські обов`язки відносно дитини не виконує, у вихованні дитини участі не приймає, ніякої матеріальної допомоги дитині не надає, змінювати своє відношення до дитини не збирається.
Враховуючи викладене, з метою захисту прав дитини, позивач звернулась до суду з зазначеним позовом.
В судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та розглянути справу за її відсутністю.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила справу розглянути за її відсутністю.
Представник третьої особи, а саме Органу опіки та піклування Буджацької селищної ради Болградського району Одеської області до судового засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просила судове засідання провести за її відсутністю, з позовними вимогами згодна, не заперечує щодо їх задоволення.
Частиною 3 статті 200 ЦПК України, передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Згідно зі ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.
Частина 1 статті ст. 206 ЦПК України регламентує, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. 
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Так, відповідач на стадії підготовчого провадження звернулась до суду із заявою про визнання позовних вимог, тому дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. 
З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_4 , батьками якого є ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 11 червня 1990 року.
ОСОБА_4 та ОСОБА_7 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 18 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області.
Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області №514/533/16-ц від 11 травня 2016 року шлюб, зареєстрований 18 жовтня 2013 року за актовим записом №103 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 розірвано.
20 жовтня 2022 року Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за актовим записом №1431 зареєстровано шлюб між ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , внаслідок чого остання отримала прізвище « ОСОБА_9 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 .
Рішенням виконавчого комітету Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області №230/2 від 23 лютого 2023 року затверджено висновок про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якого визначено місце проживання останньої разом з батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 30 грудня 2025 року Арцизьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Згідно довідки виконавчого комітету Буджацької селищної ради Болградського району Одеської області №3 від 05 січня 2026 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкає з бабусею ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 у зв`язку зі смертю батька ОСОБА_4 .
З довідки-характеристики ОСОБА_1 вбачається, що остання мешкає в селищі Буджак разом з сином ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , а з дні смерті старшого сина ОСОБА_4 і з онукою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка повністю перебуває на утриманні бабусі, з 2021 року мати покинула дитину.
Згідно письмових показів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , відповідач ОСОБА_2 з 2019 року по теперішній час участі вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не бере, з дитиною не проживає, дитина проживає з бабусею ОСОБА_1 та перебуває на повному утриманні останньої.
Рішенням виконавчого комітету Буджацької селищної ради Болградського району Одеської області №688 від 20 лютого 2026 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, згідно якого визнано доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 по відношенню до дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Щодо вимог позивача про позбавлення відповідача батьківських прав, суд прийшов до наступного висновку.
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Проте жодного з покладених законом на батьків обов`язків відповідач не виконує, з дитиною не проживає, станом здоров`я, успіхами дитини, її долею не цікавиться, участі у вихованні не приймає, вихованням не займається, самоусунулась від виконання батьківських обов`язків.
Крім того, відповідач не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав, оскільки в неї вже нова родина, вона участі у вихованні дитини не приймала, дитина весь час мешкала разом з батьком та бабусею.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України, мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Пленум Верховного Суду України у п.п. 15,16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. 
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 
Згідно статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Позивач в даному конкретному випадку є суб`єктами звернення до суду з питань позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо її дитини ОСОБА_3 , оскільки є бабусею дитини та дитина мешкає разом з нею, перебуває на її утриманні.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що зазначену вимогу слід задовольнити, так як позбавлення відповідача батьківських прав відносно її дитини ОСОБА_3 є доцільним та відповідає найвищим інтересам останньої.
Статтею 168 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду особам, які позбавлені батьківських прав, може бути дозволено побачення з дитиною.
Якщо поведінка такої особи щодо утримання та виховання своєї дитини зміниться, за правилами ст. 169 Сімейного кодексу України остання не позбавлена права звернутися до суду з позовом про поновлення у батьківських правах.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини, суд прийшов до наступного висновку.
Згідно ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно положень ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». 
Суд звертає увагу також на зміни в законодавстві України, що набрали чинності 09 липня 2017 року, та які мають на меті покращити захист права дітей на належне утримання (аліменти).
Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» визначено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3512 гривень.
Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.
При розгляді даної справи предмет доказування доведений сторонами відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності.
Враховуючи викладене вище, наведені сторонами обставини, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки усіх видів доходів ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Крім того, згідно п. 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. 
У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, вони стягуються з другої сторони пропорційно до задоволеною чи відхиленої частини вимог.
Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом 16 березня 2026 року.
Згідно п.п.2 п. 1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» станом на 16 березня 2026 року за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 0.4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік» передбачено прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 3328 гривень. Враховуючи вище викладене розмір судового збору по даній категорії справ складає – 1331 гривня 20 копійок.
Тож, враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1331 гривня 20 копійок.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 164, 165, 166, 168, 169 СК України, ст. ст. 12, 13, 81,89, 141, 264, 265, 268, 272, 280-283, 288, 289 ЦПК України, суд , - 
У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Буджацької селищної ради Болградського району Одеської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів – задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у відношенні її доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_6 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки усіх видів доходів ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 березня 2026 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_9 включно.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 на користь держави судовий збір в розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 (двадцять) копійок.
Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя      Н.М. Тончева