15.06.26
22-ц/812/1183/26
Провадження № 22-ц/812/1183/26
ПОСТАНОВА
Іменем України
15 червня 2026 року м. Миколаїв
справа № 481/116/26
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого Коломієць В.В.
суддів Серебрякової Т.В., Тищук Н.О.,
переглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області, ухвалене 23 березня 2026 року під головуванням судді Васильченко-Дриги Н.О., повне судового рішення складено цього ж дня,
У С Т А Н О В И В:
У лютому 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі - ТОВ «Діджи Фінанс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позивач зазначав, що 10 листопада 2016 року між АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №2013914801, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 26300 грн. В зв`язку із порушенням відповідачкою своїх обов`язків за договором утворилась заборгованість: за тілом кредиту - 29854 грн21коп.; за відсотками - 16795 грн 67 коп., а всього в загальному розмірі 46649 грн 88 коп. Право вимоги за вказаним договором відповідно до укладеного договору факторингу між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Діджи Фінанс» від 15 березня 2024 року за №15/03/24- перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс».
Посилаючись на викладене позивач просив стягнути з відповідачки на його користь вищевказану заборгованість. Також ТОВ «Діджи Фінанс» просило стягнути з відповідачки 7 000 коп. витрат на правову допомогу.
Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 23 березня 2026 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість в розмірі 9506 грн 28 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» 542 грн 00 коп. судового збору та 7000 грн 00 коп. судових витрат за надання правничої допомоги. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
При ухваленні рішення суд вважав доведеним отримання відповідачкою грошових коштів у розмірі 8720 грн 84 коп., а тому дійшов висновку, про часткове задоволення позовних вимог - у розмірі 9506 грн 28 коп., з яких 8720 грн 84 коп. - сума кредиту, 0,56 грн. – процентів за користування кредитними коштами, 784 грн. 88 коп. – комісія за обслуговування кредитної заборгованості, що підтверджується графіком платежів.
В апеляційній скарзі ТОВ «Діджи Фінанс» вважає, що рішення суду є незаконним та таким, що прийнято з неповним з`ясуванням обставин справи і неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права.
Апелянт зазначає, що суд не звернув увагу, що за укладеним між первісним кредитором та ОСОБА_1 кредитним договором відповідачка отримала два види кредиту: споживчий кредит на придбання товару у розмірі 8 720,00 грн зі строком повернення до 10.03.2018, з яких 250,00 грн були спрямовані на оплату послуг з надання виписок в електронному вигляді (SMS-інформування), а також відновлювану кредитну лінію з установленим кредитним лімітом у розмірі 500,00 грн строком дії три роки. Отже, між сторонами було укладено змішаний договір. В матеріалах справи міститься розписка, відповідно до якої відповідач власноручним підписом від 10.11.2016 підтвердила отримання конверта з платіжною карткою № НОМЕР_1 (термін дії 07/19), що беззаперечно свідчить про отримання нею платіжного інструменту, ознайомлення з умовами кредитування та фактичне приєднання до умов кредитного договору, а відтак - про виникнення у неї відповідних прав і обов`язків за таким договором. З розрахунку заборгованості за кредитним договором та випискою з рахунка відповідачки за період з 10.11.2016 по 15.03.2024 вбачається, що вона активно користувалася кредитними коштами, здійснювала оплату товарів і послуг, знімала готівкові кошти та періодично вносила платежі на погашення заборгованості, тобто фактично виконувала умови укладеного кредитного договору. ТОВ «Діджи Фінанс» вважає, що розрахунок заборгованості за договором №2013914801 від 10.11.2016 та виписка з рахунка приватного клієнта № 2013914801 за період з 10.11.2016 по 15.03.2024 відповідають вимогам до первинних документів, а отже є належними та допустимими доказами у справі. Відповідач жодним чином не спростувала розмір наявної у неї заборгованості та не надала суду будь-яких заперечень щодо факту отримання і користування кредитними коштами. Водночас суд першої інстанції безпідставно залишив поза увагою надані позивачем належні та допустимі докази заборгованості за кредитним договором. 
Посилаючись на викладене, ТОВ «Діджи Фінанс» просило рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 23 березня 2026 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Також вказало, що очікує понести у зв`язку з розглядом справи в апеляційній інстанції 4000 грн витрат на правову допомогу, докази понесення яких будуть надані суду протягом п`яти днів з дня проголошення рішення.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК справа розглядається апеляційним судом без виклику учасників справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором.
Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
З матеріалів справи слідує, що 15 березня 2024 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу №15/03/24, відповідно до умов якого останнє набуло права грошової вимоги до боржників, зокрема, за договором № 2013914801 від 10 листопада 2016 року, укладеним між АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 .
Відповідно до умов укладеного між АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 10 листопада 2016 року договору про надання споживчого кредиту №2013914801,відповідачці було надано кредит в сумі 8720 грн. строком на 16 місяців зі сплатою 0,01% річних з сумою першого внеску 900 грн. (п. 1.1 Договору). 
У пункті 1.4. Договору зазначено, що позичальник зобов`язаний повернути Банку суму кредиту та виконати всі інші зобов`язання встановлені Договором не пізніше 10 березня 2018 року.
Сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначеному в графіку платежів (п. 1.4.1 Договору). 
Відповідно пункту 1.5 Договору за управління кредитом позичальник сплачує комісію, розрахунок якої визначений в Графіку платежів.
Проценти за користування кредитом нараховуються та сплачуються щомісяця одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи із розміру процентної ставки визначеної п. 1.1 Договору. Для розрахунку використовується база виходячи з 365 днів у році (п. 1.6 Договору).
Згідно з пунктом 1.6.1 Договору проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, на фактичну суму непогашених кредитних коштів за фактичний час користування такими коштами, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році, включаючи дату день видачі та включаючи день повернення та сплачуються позичальником відповідно до умов Договору.
У пункті 1.7 Договору зазначено, що за порушення строків або суми сплати щомісячного платежу позичальником він сплачує штраф за кожен факт порушення:25 грн.
Відповідно до п. 3.1. договору Банк має право відступити повністю чи частково свої права вимоги за договором та/чи Угодою третій особі. Підписанням цього договору позичальник надає свою згоду на таке відступлення права вимоги за договором та/чи Угодою третій особі.
У розділі 2 Договору №2013914801 від 10 листопада 2016 року визначено, що Банк та позичальник підтверджують факт укладення між ними Договору про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток (приватних) на підставі правил Кредитування, Правил користування кредитною карткою MasterCard Standard, що розміщені на Інтернет сайті Банку (www.otpbank.com.ua) та на умовах викладених в цьому розділі. (надалі – «Угода).
Згідно з п. 2.1 договору за умови належного виконання позичальником умов кредитного договору та прийняття Банком позитивного рішення щодо надання Держателю кредиту, банк відкриває держателю картковий рахунок в гривнях та випускає кредитну картку типу MasterCard Standard, а також виконує розрахункове обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням кредитної картки, її реквізитів чи без використання картки.
Згідно з п. 2.2. Договору розмір кредитного ліміту складає 500,00 гривень. Відповідно до п. 1.4. договору строк дії кредитної лінії становить 3 роки (три роки) з моменту підписання банком і позичальником цього Договору.
Відповідно до п. 2.5. договору за користування кредитом, в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом, банк нараховує проценти в розмірі встановленому тарифами банку та на дату укладення договору розмір процентів становить 40 % річних по операціях розрахунків карткою за товари, послуги та в мережі Інтернет, та по операціях зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки. У разі виникнення несанкціонованого овердрафту відсотки нараховуються від суми заборгованості 0,15 відсотків за день. 
За користування кредитом, наданим держателю протягом розрахункового циклу, держателю встановлюється пільговий період користування кредитом. Тривалість пільгового періоду визначається Правилами, а розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01% відсотків річних. (п. 2.6 Договору).
Факт надання АТ «ОТП Банк» відповідачці ОСОБА_1 кредитних коштів на придбання товару підтверджується рахунком-фактурою №132ФТ-0081-1545990 від 10.11.2016, виданим ТОВ «САВ-Дістрибьюшн» про придбання рідкокристалічного телевізора Bravis Led-32D3000 Smart+T2 black 1 шт.; послуга «Екстра Сервіс» 1 шт.; послуга страховий продукт «Мастер Сервіс» Фокстрот 1 шт.; послуга страховий платіж «Кредит без турбот» Фокстрот 1 шт. Загальна сума 9370,84 грн. та копією фіскального чека ТОВ «САВ-Дістрибьюшн» магазин «Фокстрот» від 10.11.2016, в якому відображено придбання вищевказаного телевізора та супутніх послуг на загальну суму 9377,80 грн. Крім того, матеріали справи містять специфікацію до кредитного договору, видану ТОВ «САВ-Дістрибьюшн», яка підтверджує передачу покупцеві товару та супутніх послуг. Вартість 9370,84 грн. Сума належна до перерахування – 8470,84 грн. Сума початкового внеску 900,00 грн. 
Відповідно до розписки відповідач ОСОБА_1 отримала кредитну карту № НОМЕР_1 терміном дії 07/19, що підтверджується її підписом (а.с. 38 зв.).
Користування відповідачкою кредитною карткою підтверджується випискою по рахунку відповідачки ОСОБА_1 за період з 10.11.2016 по 15.03.2024 (а.с.9 - 29).
За такого на підставі наявних в матеріалах справи доказів суд першої інстанції вірно вважав доведеними факт укладання АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 кредитного договору та виконання кредитором своїх обов`язків за цим договором щодо надання грошових коштів позичальнику ОСОБА_1 у розмірі та на умовах, встановлених договором.
Разом з тим, матеріалами справи не підтверджено встановлення ОСОБА_1 за договором кредитної лінії кредитного ліміту у розмірі, більшому ніж 500 грн, що встановлений 10 листопада 2016 року, та продовження строку дії кредитної лінії більш ніж три роки з моменту підписання договору.
За такого вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» про повернення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 29 854 грн 21коп., тобто у більшому розмірі, ніж узгоджений сторонами ліміт кредитування, є безпідставними.
Викладене узгоджується з висновком Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2024 року у справі № 754/644/21.
Обґрунтовуючи вимоги про стягнення заборгованості за процентами, ТОВ «Діджи Фінанс» в апеляційній скарзі посилалося на ознайомлення та погодження відповідачки з Правилами і Тарифами банку при підписанні договору про надання споживчого кредиту.
Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що Правила користування кредитною карткою, Правила кредитування і Тарифи банку розуміла відповідачка, і погодилась з ними, підписуючи договір про надання споживчого кредиту, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного сторонами 10 листопада 2016 року, оскільки такі документи, на відміну від кредитного договору, не містять підпису відповідачки ОСОБА_1 .
Між тим надані позивачем Правила користування кредитною карткою, Правила кредитування і Тарифи банку, які не підписані відповідачкою, не можуть вважатися складовою частиною укладеного з нею кредитного договору.
Так, надані позивачем умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені у кредитному договорі, який безпосередньо підписаний відповідачкою, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Отже, сама по собі вказівка у кредитному договорі про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору саме на таких умовах, не може бути підставою для застосування умов кредитування, які не були у належній формі узгоджені сторонами кредитного договору.
Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).
Згідно частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді нарахування процентів за користування простроченим кредитом та овердрафтом, відсутні докази пролонгації строку кредитної лінії.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом частин першої, третьої та четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).
Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з частиною другою статті 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Звертаючись до суду з даним позовом ТОВ «Діджи Фінанс» на обґрунтування розміру заборгованості, яку він просить стягнути з відповідачки, надав виписку з рахунку та розрахунок заборгованості.
Проте з вказаного розрахунку заборгованості слідує, що проценти за користування кредитними коштами нараховувались позивачем і після погодженого сторонами строку кредитування, що не відповідає умовам Договору щодо встановлення кредитної лінії на три роки (до 10.11.2019).
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Між тим з розрахунку заборгованості слідує, що за період 10.11.2019 року по 15.03.2024 року позивачем було нараховано 27 242 грн 53 коп. процентів, що суперечить умовам укладеного договору та значно перевищує суму процентів, яку позивач просить стягнути з відповідачки у даному позові.
Також вказаним розрахунком та наданою позивачем випискою по рахунку ОСОБА_1 підтверджується внесення відповідачкою на сплату тіла кредиту та процентів за період 10.11.2019 року по 15.03.2024 року 21 841 грн 91 коп.
За такого, сплачена відповідачкою на погашення неправомірно нарахованих процентів сума повністю погашає як передбачене умовами договору тіло кредиту на придбання товару, так і узгоджений сторонами ліміт кредитування.
Крім того колегія суддів звертає увагу, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не містить доказів розподілу сум внесених відповідачкою платежів на тіло кредиту та проценти, містить графи про нарахування відсотків за овердрафт та відсотків за прострочену заборгованість по кредитній лінії, докази узгодження яких відсутні в матеріалах справи, що унеможливлює перевірити його відповідність умовам кредитного договору.
За такого наданий ТОВ «Діджи Фінанс» розрахунок заборгованості не можна вважати обґрунтованим та таким, що узгоджується з матеріалами справи і доводить наявність у ОСОБА_1 заборгованості у зазначеному у позові розмірі.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що позивач не подав до суду першої інстанції достатніх та переконливих доказів на підтвердження заявлених у справі вимог, а тому доводи апеляційної скарги про безпідставне неврахування судом першої інстанції розрахунку заборгованості за договором № 2013914801 від 10.11.2016 та виписки з рахунка відповідачки за період з 10.11.2016 по 15.03.2024, не можуть бути прийняті до уваги. 
Отже, апеляційна скарга ТОВ «Діджи Фінанс» не підлягає задоволенню.
При вирішенні даної справи суд першої інстанції визначив заборгованість тієї сумою, що була передбачена графіком погашення кредиту, наданого на придбання товару.
В п.83 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2024 року у справі №756/11081/20 (провадження №14-25цс24) суд апеляційної інстанції не може вийти за межі доводів апеляційної скарги, погіршивши при цьому становище заявника, який подав апеляційну скаргу. Зазначене узгоджується з принципом заборони повороту до гіршого (non reformatio in peius), який відомий ще із часів римського права та існував у зв`язку з іншим правилом - tantum devolutum quantum appellatum (скільки скарги, стільки і рішення). Правило заборони повороту означає недопустимість погіршення становища сторони, яка оскаржує судове рішення. Тобто особа, яка оскаржує судове рішення, не може потрапити в гірше становище, порівняно з тим, що така особа досягнула в попередній інстанції в результаті своєї ж скарги. 
З огляду на результати апеляційного перегляду справи відсутні підстави для відшкодування апелянту судових витрат
Згідно частиною 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повна постанова складена 15 червня 2026 року.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд
УХ В А Л И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» залишити без задоволення.
Рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 23 березня 2026 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

. 

Головуючий    В.В. Коломієць

Судді:   Т.В. Серебрякова

Н.О. Тищук

Повне судове рішення складено 15 червня 2026 року