Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/810/26
Провадження № 3/382/389/26
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2026 року            м. Яготин

Суддя Яготинського районного суду Київської області Нарольський М. М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Сміленко А. А., потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 2 Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 173-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),
ВСТАНОВИВ:
У квітні до суду надійшло дві справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.
З урахуванням встановлених обставин та відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП справу про адміністративне правопорушення № 382/810/26 (провадження № 3/382/389/26) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та справу про адміністративне правопорушення № 382/849/26 (провадження № 3/382/390/26) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, необхідно об`єднати для спільного розгляду.
До Яготинського районного суду Київської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 971082 від 06.04.2026 року та матеріали до нього про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, в якому зазначено, що 06.04.2026 року близько 18 год. 35 хв. за місцем свого проживання громадянка ОСОБА_1 вчинила сімейне насильство відносно свого чоловіка фізичного та психологічного характеру, а саме штовхала його та ображала його нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода його фізичному та психологічному здоров`ю, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Крім цього, до суду від Відділення поліції № 2 Бориспільського РУП ГУ Національної поліції в Київській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 971083 від 06.04.2026 року та матеріали до нього про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-8 КУпАП, в якому вказано, що 06.04.2026 року о 20 год. 30 хв. за адресою АДРЕСА_1 , громадянка ОСОБА_1 , стосовно якої 06.04.2026 року винесено терміновий заборонний припис серії АА № 522426 про зобов`язання (заборони в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою) не виконала його, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначила, що між подружжям існує триваючий конфлікт вже протягом року, постійно виникають непорозуміння, сварки. Наразі на розгляді Яготинського районного суду Київської області перебуває справа про розірвання шлюбу за її позовною заявою.
Потерпілий ОСОБА_2 підтвердив зазначені обставини, зазначив, що дійсно постійно виникають сварки. При цьому, він наголосив, що він пробачив дії ОСОБА_1 та просив не притягувати її до відповідальності, щоб у неї в подальшому в житті не виникали проблеми.
Про надходження на розгляд суду вказаної справи, враховуючи судову практику ЄСПЛ, було повідомлено прокурора Яготинського відділу Бориспільської окружної прокуратури Київської області. Прокурор не скористався правом на участь у розгляді справи. Участь прокурора у вказаній категорії справ не є обов`язковою відповідно до ст. 250 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП). 
Заслухавши пояснення учасників, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з положеннями статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (стаття 251 КУпАП).
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП. Орган (посадова особа), у відповідності з приписами статті 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП установлено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного та фізичного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно завдається шкода.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у статті 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
Отже, самі по собі, зокрема, крики та словесні образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення лише в тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, а дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Для правильної кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності з підстав передбачених частиною 1 статті 173-2 КУпАП факт порушення вказаних прав повинен бути відображений у протоколі про адміністративне правопорушення.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених у диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була завдана потерпілому. Разом з тим, вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами (наприклад аудіо/відео фіксацією), що є необхідним елементом складу даного правопорушення.
Відтак, з аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.
В той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.
Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 971082 від 06.04.2026 року вказано, що "06.04.2026 року близько 18 год. 35 хв. за місцем свого проживання громадянка ОСОБА_1 вчинила сімейне насильство відносно свого чоловіка фізичного та психологічного характеру, а саме штовхала його та ображала його нецензурною лайкою, внаслідок чого "могла бути завдана" шкода його фізичному та психологічному здоров`ю, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.".
Разом з тим, обставини домашнього насильства, описані у протоколі, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в ньому міститься припущення щодо завдання шкоди; зокрема, не зазначено, що певні висловлювання викликали у потерпілого побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоду його психічному здоров`ю, а також наслідки. 
В засіданні сторони пояснили, що між подружжям існує триваючий конфлікт вже протягом року, постійно виникають непорозуміння, сварки, пов`язані в тому числі й з обставинами вимушеного переселення родини та її подальшої долі; наразі на розгляді Яготинського районного суду Київської області перебуває справа про розірвання шлюбу за позовною заявою ОСОБА_1 , що підтвердив ОСОБА_2 . 
Суд звертає увагу, що самі по собі словесні образи, за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілого, не охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.
Будь-яких інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 06.04.2026 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, зокрема безаперечних доказів завдання шкоди фізичному здоров`ю потерпілого, за обставин, викладених у протоколі, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять. 
Окремо суд звертає увагу на позицію  ОСОБА_2 , який в судовому засіданні наголосив, що він пробачив дії ОСОБА_1 та просив не притягувати її до відповідальності, щоб у неї в подальшому в житті не виникали проблеми, що також суд враховує в контексті оцінки обставин існуючого між сторонами конфлікту.
З огляду на викладене, склад правопорушення саме за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є недоведеним. Стосовно можливості застосування положень ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, суд зазначає, що оскільки відсутній склад правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, то, відповідно, похідний документ (заборонний припис) складений за відсутності достатніх правових підстав для вчинення цієї дії, а отже підстав для застосування ч. 2 ст. 173-8 КУпАП для кваліфікації інкримінованих дій суд не вбачає. 
Суд розглядає справу про адміністративне правопорушення лише в межах обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.
Таким чином, суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді; перекваліфіковувати дії, самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.
У справі "Малофєєва проти Росії", серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Відповідно до статті 62 Конституції України винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.
За таких обставин та враховуючи зазначені норми законодавства, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 173-8 КУпАП необхідно закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. ст. 30, 33, 36, 40-1, 173-2, 173-8, 252, 280, 283, 284 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:
Об`єднати адміністративні матеріали за № 382/810/26 (провадження № 3/382/389/26) та № 382/849/26 (провадження № 3/382/390/26) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, в одне провадження під загальним № 382/810/26 (провадження № 3/382/389/26).
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 173-8 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Яготинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.
Повний текст підписано 22.05.2026.

Суддя         М. М. Нарольський