Справа 279/547/26 
провадження №2/279/1100/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" квітня 2026 р.    
Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Пацко О.О.
секретаря Зубкової І.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС " до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача ТОВ "ФК "ЕЙС " звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути із відповідачки заборгованість за кредитним договором в сумі 28818,40 гривень та понесені судові витрати. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.03.2020 року між ТОВ «Манівео швидка допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №131970839 на суму 3000 гривень, шляхом обміну електронними повідомленнями, який був підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». За умовами кредитного договору ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" перерахувало на банківську картку відповідача вказануним у заявці при укладенні договору, кредитні кошти в сумі 3000,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності. В подальшому відповідач збільшив суму кредиту , шляхом укладення додаткових угод у зв"язку з чим, загальна сума кредиту становить 12000,00 гривень. Право вимоги до відповідача за цим договором перейшло до позивача ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» на підставі договору факторингу від 11.07.2025 №11/07/25-Е, укладеного із ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», яке, у свою чергу, набуло права вимоги до відповідача за укладеним із ТОВ «Таліон Плюс» договором факторингу від 05.08.2020 №05/0820-01, яке, у свою чергу, набуло права вимоги до відповідача на підставі укладеного із первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договору факторингу від 28.11.2018 №28/1118-01 з подальшими додатковими угодами щодо продовження терміну дії договору факторингу. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на дату подання цієї позовної заяви становить 28818,40 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 12000,00грн. та заборгованості по відсотках в сумі 16818,40 грн. Станом на дату подання позовної заяви на рахунок позивача не надходили кошти від відповідача для погашення кредитного боргу.
Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін . 
Не погодившись з позовними вимогами, представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву відповідно до якого вказано наступне. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що кредитні кошти за вказаним договором були отримані відповідачем. У матеріалах справи відсутні будь-які первинні документи, які б підтверджували перерахування ТОВ «Манівео швидка допомога» кредитних коштів ОСОБА_1 у розмірі 12 000,00 грн.. Розрахунок заборгованості, що доданий до позовної заяви, не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Також, згідно договору факторингу вбачається, що право вимоги від первісного кредитора - ТОВ «Манівео швидка допомога» перейшло до нового кредитора, починаючи ще 18.11.2018 р„ а сам кредитний договір № 131970839 був укладений 10.03.2020 р., тобто через півтора року після укладення договору факторингу, що взаємовиключає одне одного, оскільки за договором факторингу права вимоги є похідними від кредитного договору, а отже він не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги.
Також, представником позивача подано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.
Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній просив позов задовольнити повністю з підстав викладених в ньому. Подав заперечення на клопотання про меншення витрат на правничу допомогу.
Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили.
Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.
10.03.2020 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку Закону України «Про електронну комерцію» уклали договір №131970839.
Згідно з п. 1.1 Кредитного договору ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" зобов`язується надати ОСОБА_1 кредит на суму 3000 грн 00 коп., на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.
Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником.
Пунктом 1.3 Кредитного договору, на період строку визначеного п.1.2 нарахування процентів за користування кредитом нараховується за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,61% відсотків від суми кредиту за день. 
Згідно п.1.6 Кредитного договору, позичальник зобов"язаний повернути кредит , нараховані проценти згідно п.1.3 цього договору не пізніше строку вказаного в п.1.2 договору.
Розрахунок сукупної вартості кредиту за дисконтною процентною ставкою та термін платежу згідно строку передбаченого п.1.2 договру , зазначені в графіку розрахунків , який є невід"ємною частиною цього договру, п.1.7 Договору.
Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору (після 30 дня від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, у розмірі визначеному в п.1.7 договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (п. 4.3 Кредитного договору).
ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" на виконання умов Кредитного договору 10.03.2020 року перерахувало 3000 грн на платіжну картку № НОМЕР_1 , указаною відповідачкою у заявці на отримання грошових коштів в кредит від 10.03.2020.
У подальшому між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 укладено 2 додаткових угод з метою збільшення суми кредиту, зокрема: 16.03.2020 року на 3000 грн. та 18.03.2020 року на 6000грн..
Згідно з п. 2 додаткової угоди від 18.03.2020 до Кредитного договору сторони домовилися викласти Графік розрахунків у новій редакції та відобразити у Графіку розрахунків єдиний порядок сплати непогашеної суми кредиту, збільшеної на суму, визначену п. 1 Додаткової угоди.
Відповідно до графіку розрахунків до додаткової угоди від 18.03.2020 до Кредитного договору загальна сума кредиту становить 12000,00 грн. з граничним терміном платежу 09.04.2020 року. Проценти за користування Кредитом у розмірі 1793,40 грн., разом до сплати 13793,40 грн.. 
ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" на виконання додаткових угод до Кредитного договору в період з 10.03.2020 до 18.03.2020 перерахувало на платіжну картку № НОМЕР_1 , указану відповідачем у заявці на отримання грошових коштів в кредит від 10.03.2020, грошові кошти в загальній сумі 12000 грн, що підтверджується копіями платіжних доручень ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" .
Право вимоги до ОСОБА_1 за указаним кредитним договором перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» на підставі укладеного із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 та подальших додаткових угод .
ТОВ «Таліон Плюс» відступило право вимоги до ОСОБА_1 компанії «Онлайн Фінанс» на підставі укладеного договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020. Відповідно до п.п. 5.3.3 Договору факторингу Фактор має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб.
11.07.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу №11/07/25-Е відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором.
Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу №11/07/25-Е від 11.07.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ОСОБА_1 перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 28818,40 грн. Даний факт підтверджується реєстром боржників до вищевказаного договору факторингу.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Розрахунок заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», розрахунок ТОВ «Таліон Плюс» та розрахунок заборгованості ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» не відповідають один одному.
Аналізуючи досліджені по справі письмові докази та заявлену позивачем суму кредитної заборгованості, суд дійшов висновку про її невідповідність умовам укладеного з відповідачем договору №131970839 від 10.03.2020.
Так, відповідно до умов кредитного договору та додаткових угод до договору, сторонами визначено строк кредитування , кінцеою датаю оплати є 09.04.2020 року.
Належних доказів того, що відповідач як позичальник вчинив певні дії, які б об`єктивно свідчили б про його добру волю і бажання здійснити пролонгацію кредиту після 09.04.220 не додано.
Договір передбачає нарахування інших процентів у випадку користування кредитом понад строк договору, разом з тим очевидним є те, що в такому випадку сторони повинні погодити такий новий строк договору.
За таких обставин, суд не вбачає обґрунтованих підстав вважати, що після спливу визначеного строку кредитування, після 09.04.2020 року, відбулася подальша пролонгація кредиту.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та підтверджений Верховним Судом у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15.
Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 05.04.2023 року по справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора яку вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Отже, нарахування відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування, у даному випадку після 09.04.2020 року, є безпідставним.
Право кредитодавця ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та в подальшому його правонаступників нараховувати передбачені указаним договором проценти за користування кредитом припинилося 09.04.2020, у зв`язку із чим з цієї дати права та інтереси кредитодавця та його правонаступників забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 02.10.2020 № 911/19/19, Верховний Суд зазначив, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань.
Відповідно до графіку розрахунків до останньої додаткової угоди від 18.03.2020 до Кредитного договору загальна сума кредиту становить 12000,00 грн. з граничним терміном платежу 09.04.2020 року. Проценти за користування Кредитом у розмірі 1793,40 грн., рахом до сплати 13793,40 грн..
Також, судом встановлено, що відповідачем були здійснений платежі на суму 1295,00 гривень, які зараховано в погашення відсотків .
У зв`язку із вищенаведеним, суд визначає суму заборгованості відповідача, з урахуванням здійснених платежів, таким чином: тіло кредиту 12000,00 грн. та відсотки за період з 10.03.2020 по 09.04.2020 в сумі 498,40 грн.(1793,40 -1295,00).
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 12000 грн. та процентів у розмірі 498,40 грн., а всього у розмірі 12498,40 грн.
За змістом ст.133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Отже, у відповідності до ст.141ЦПК України суд, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог (43,37%).
Керуючись ст. ст.261,526, 530, 635, 1048, 1049, 1050, 1054,1082 ЦК України, ст. ст.10, 12,76,77,81,89,141,265,354 ЦПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС ", заборгованість за кредитним договором №131970839 від 10.03.2020 року  у загальному розмірі 12498 (дванадцять тисяч чотириста дев`яносто вісім ) гривень 40 копійок, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3035,90 гривень та 1154,68 гривень судового збору.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити. 
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. 

 Суддя О.О.Пацко