ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
15 червня 2026 року 	Справа № 280/3258/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прудивуса О.В. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 )
до: Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ 00034022, 03168, м. Київ, пр-т. Повітряних Сил, буд. 6)
про: визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

10.04.2026 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі – позивач 1), ОСОБА_2 (далі – позивач 2) до Міністерства оборони України (далі – відповідач), в якому позивачі просять:
– визнати протиправним та скасувати п. 4 Протоколу засідання комісії відповідача з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 12.02.2026 № 12/в;
– зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву та документи, подані позивачами 1 та 2 для призначення та виплати їм одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю їхнього сина, військовослужбовця - солдата ОСОБА_3 , який проходив військову службу за мобілізацією у складі військової частини НОМЕР_3 , та прийняти рішення з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні за результатом розгляду даної справи;
– вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
Позовна заява підписана представником позивача адвокатом Першиним І.М., який діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серія АР № 1309292 від 10.04.2026.
Позовна заява обґрунтована таким.
Позивачі 1 та 2 є батьками загиблого військовослужбовця – ОСОБА_3 (далі – син позивачів), який проходив військову службу за мобілізацією у складі військової частини НОМЕР_3 . 
03.11.2024 командиром зазначеної військової частини було складено рапорт про те, що 03.11.2024 внаслідок пожежі під час виконання бойового завдання з охорони зброї, майна та техніки в тимчасовому місці дислокації 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_3 загинув син позивачів (тупа травма грудної клітини, отруєння чадним газом, опікова хвороба, опіки полум`ям тулуба 20% ІІАст., опіки верхніх дихальних шляхів, клінічна смерть). Подія сталася під час виконання службових обов`язків, пов`язаних з захистом Батьківщини та територіальної цілісності України.
Згідно з копією лікарського свідоцтва про смерть від 04.11.2024 № 703 смерть сина позивачів настала внаслідок токсичної дії оксиду вуглецю, ушкодження внаслідок військових дій, від вогню, пожеж та гарячих предметів.
Сповіщенням сім`ї від 05.11.2024 № 178 позивачів 1 та 2 було повідомлено про те, що їхній син помер ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання завдання з охорони зброї, майна та техніки в тимчасовому місці дислокації в АДРЕСА_3 , внаслідок отриманих під час пожежі травм, несумісних з життям, та отруєння чадним газом.
09.11.2024 Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) видано свідоцтво про смерть сина позивачів серії НОМЕР_4 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_5 від 02.12.2024 № 7720 було призначено службове розслідування за фактом смерті сина позивачів внаслідок пожежі, яка сталася 03.11.2024.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_5 від 19.12.2024 № 6550 про результати службового розслідування, акту проведення розслідування нещасного випадку від 19.12.2024 та рішення командира військової частини НОМЕР_5 за результатами службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_5 від 02.12.2024 № 7720 смерть сина позивачів вважається такою, що пов`язана з проходженням військової служби.
За даними Протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії від 27.08.2025 № 2025-0827-0931-2879-3 НОМЕР_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 ) постановила, що травма, яку отримав син позивачів, а саме токсична дія оксиду вуглецю, ушкодження внаслідок військових дій від вогню, пожежі та гарячих предметів, послужила причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , травма, одержана в результаті нещасного випадку та причина смерті, так, пов`язані з проходженням військової служби.
На підставі зазначених обставин, 16.04.2025 позивачі 1 та 2 звернулися до відповідача із заявою про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю їхнього сина під час проходження військової служби. 
Рішенням комісії відповідача, оформленим Витягом з протоколу засідання комісії відповідача з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 12.02.2026 № 12/в, а саме в п. 4 цього Витягу, позивачам було відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги. Зазначена відмова обґрунтована тим, що за результатами судово-медичного дослідження в крові їхнього сина було виявлено етиловий спирт в концентрації 2,77‰. Відповідно до ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення розпивання алкогольних напоїв військовослужбовцями на території військових частин, військових об`єктів або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані є адміністративним правопорушенням. Згідно зі ст. 16-4 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначення та виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення адміністративного правопорушення, або вчинення дій в стані алкогольного сп`яніння.
Позивачі 1 та 2 вважають п. 4 Протоколу засідання комісії відповідача з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 12.02.2026 № 12/в протиправним, та з огляду на викладені обставини, просять суд задовольнити позов у повному обсязі.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 15.04.2026 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження).
28.04.2026 судом отримано відзив на позовну заяву (вх. № 22897 від 28.04.2026), в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з огляду на те, що відповідно до акту проведення розслідування нещасного випадку військової частини НОМЕР_5 син позивачів помер в місці тимчасової дислокації підрозділу під час виконання бойового завдання з охорони зброї, майна та техніки. Згідно з висновком експерта Донецького обласного бюро судово-медичної експертизи Слов`янського відділення судово-медичної експертизи № 703 під час проведення судово-токсикологічного дослідження в крові сина позивачів було виявлено етиловий спирт в концентрації 2,77‰. Відповідно до ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення розпивання алкогольних напоїв військовослужбовцями на території військових частин, військових об`єктів або виконання обов`язків військової служби в нетверезому стані є адміністративним правопорушенням. В свою чергу, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю внаслідок смерті особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.
Відповідач у відзиві зазначив, що на розгляд його Комісії надавалися належні докази (лікарське свідоцтво про смерть, копія акту службового розслідування, висновок судово-медичної експертизи, протокол засідання 20 регіональної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв тощо (всі документи, на підставі яких прийнято спірне рішення додаються), які засвідчують про підстави для застосування до даних правовідносин положень ст. 16-4 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідач вважає, що оскаржуваний позивачами протокол Комісії відповідача прийнятий в межах компетенції та відповідає вимогам законодавства України. З огляду на викладені обставини, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
01.05.2026 до суду від представника позивачів надійшла відповідь на відзив (вх. № 23866 від 01.05.2026), в якій ним підтримана правова позиція, викладена у позовній заяві. 
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У зв`язку з розглядом даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, розглянувши матеріали і з`ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши всі наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідача зареєстровано як юридичну особу – орган державної влади 17.12.1992 (а.с.64).
Позивачі 1 та 2 є батьками загиблого військовослужбовця – ОСОБА_3 (далі – син позивачів), який проходив військову службу за мобілізацією у складі військової частини НОМЕР_3 , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 (а.с.24)
03.11.2024 командиром зазначеної військової частини було складено рапорт про те, що 03.11.2024 внаслідок пожежі під час виконання бойового завдання з охорони зброї, майна та техніки в тимчасовому місці дислокації 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_3 загинув син позивачів (тупа травма грудної клітини, отруєння чадним газом, опікова хвороба, опіки полум`ям тулуба 20% ІІАст., опіки верхніх дихальних шляхів, клінічна смерть). Подія сталася під час виконання службових обов`язків, пов`язаних з захистом Батьківщини та територіальної цілісності України (а.с.35).
Згідно з копією лікарського свідоцтва про смерть від 04.11.2024 № 703 смерть сина позивачів настала внаслідок токсичної дії оксиду вуглецю, ушкодження внаслідок військових дій, від вогню, пожеж та гарячих предметів (а.с.20-21).
Сповіщенням сім`ї від 05.11.2024 № 178 позивачів було повідомлено про те, що їхній син помер ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання завдання з охорони зброї, майна та техніки в тимчасовому місці дислокації в м. Лиман, Краматорського р-ну, Донецької обл., внаслідок отриманих під час пожежі травм, несумісних з життям, та отруєння чадним газом (а.с.49).
09.11.2024 Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) було видано свідоцтво про смерть сина позивачів серії НОМЕР_4 (а.с.34).
Наказом командира військової частини НОМЕР_5 від 02.12.2024 № 7720 було призначено службове розслідування за фактом смерті сина позивачів внаслідок пожежі, яка сталася 03.11.2024 (а.с.35).
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_5 від 19.12.2024 № 6550 про результати службового розслідування, акту проведення розслідування нещасного випадку від 19.12.2024 та рішення командира військової частини НОМЕР_5 за результатами службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_5 від 02.12.2024 № 7720 смерть сина позивачів вважається такою, що пов`язана з проходженням військової служби (а.с.36-43). 
За даними Протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії від 27.08.2025 № 2025-0827-0931-2879-3 20 Регіональна ВЛК (м. Дніпро) постановила, що травма, яку отримав син позивачів, а саме токсична дія оксиду вуглецю, ушкодження внаслідок військових дій від вогню, пожежі та гарячих предметів послужила причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , травма, одержана в результаті нещасного випадку та причина смерті, так, пов`язані з проходженням військової служби (а.с.33). 
На підставі зазначених обставин, 16.04.2025 позивачі звернулися до відповідача із заявою про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю їхнього сина під час проходження військової служби (а.с.67). 
Рішенням комісії відповідача, оформленим Витягом з протоколу засідання комісії відповідача з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 12.02.2026 № 12/в, а саме в п. 4 цього Витягу позивачам було відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги. Зазначена відмова обґрунтована тим, що за результатами судово-медичного дослідження в крові їхнього сина було виявлено етиловий спирт в концентрації 2,77‰. Відповідно до ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КупАП) розпивання алкогольних напоїв військовослужбовцями на території військових частин, військових об`єктів або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані є адміністративним правопорушенням. Згідно зі ст. 16-4 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі – Закон України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ) призначення та виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення адміністративного правопорушення, або вчинення дій в стані алкогольного сп`яніння (а.с.16).
Оцінюючи правомірність п. 4 Протоколу засідання комісії відповідача з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 12.02.2026 № 12/в, суд виходить із такого.
Згідно зі ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За приписами ст. 41 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ.
Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ.
За приписами ст. 1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом. 
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Нормою ч. 1 ст. 16 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
У ч. 2 ст. 16 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:
1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;
3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві;
4) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті;
5) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби;
6) встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві;
7) отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби;
8) отримання військовослужбовцем строкової військової служби поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою із строкової військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, пов`язаних з проходженням військової служби, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її із строкової військової служби;
9) отримання військовозобов`язаним, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, або резервістом поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності в період проходження зборів чи служби у військовому резерві або не пізніше ніж через три місяці після закінчення таких зборів чи виконання резервістом обов`язків служби у військовому резерві.
Відповідно до п.п. 1, 6, 10 ст. 16-3 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога у випадках, передбачених пп. 1-3 п. 2 ст.16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників. 
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
У ст. 16-4 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ визначені підстави, за якими призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
На виконання Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII Кабінет Міністрів України прийняв Постанову від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», якою затвердив відповідний Порядок (далі – Порядок № 975).
Згідно з п. 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Нормою п. 4 Порядку № 975 визначено, що одноразова грошова допомога призначається, зокрема, у разі:
1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби;
3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.
Відповідно до п. 5 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста:
у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть);
у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).
Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.
Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.
Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII.
За приписами п. 10 Порядку № 975 члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи:
заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи:
заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги;
витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу);
витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
До заяви додаються копії:
документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства;
свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста;
свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого);
свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові);
документів (відповідних сторінок за наявності), що посвідчують особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту) членів сім`ї, з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання, та довідку про реєстрацію місця проживання (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання до таких документів не внесені);
свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині;
документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою);
рішення районної, районної у м.Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста);
рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні);
постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті (контузії, травми або каліцтва), захворювання.
У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується допомога, подають уповноваженому органові документи, копії документів, зазначені в абзацах другому - шістнадцятому цього пункту, та копію відповідного рішення суду.
У п.п. 15, 19 Порядку № 975 визначено, що рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.
Призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком:
вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;
вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;
навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Так, судом встановлено, що Позивачі 1 та 2 є батьками загиблого військовослужбовця – ОСОБА_3 , який проходив військову службу за мобілізацією у складі військової частини НОМЕР_3 , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 (а.с.24)
03.11.2024 командиром зазначеної військової частини було складено рапорт про те, що 03.11.2024 внаслідок пожежі під час виконання бойового завдання з охорони зброї, майна та техніки в тимчасовому місці дислокації 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_3 загинув син позивачів (тупа травма грудної клітини, отруєння чадним газом, опікова хвороба, опіки полум`ям тулуба 20% ІІАст., опіки верхніх дихальних шляхів, клінічна смерть). Подія сталася під час виконання службових обов`язків, пов`язаних з захистом Батьківщини та територіальної цілісності України (а.с.35).
Згідно з копією лікарського свідоцтва про смерть від 04.11.2024 № 703 смерть сина позивачів настала внаслідок токсичної дії оксиду вуглецю, ушкодження внаслідок військових дій, від вогню, пожеж та гарячих предметів (а.с.20-21).
Сповіщенням сім`ї від 05.11.2024 № 178 позивачів 1 та 2 було повідомлено про те, що їхній син помер ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання завдання з охорони зброї, майна та техніки в тимчасовому місці дислокації в м. Лиман, Краматорського р-ну, Донецької обл., внаслідок отриманих під час пожежі травм, несумісних з життям, та отруєння чадним газом (а.с.49).
09.11.2024 Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) було видано свідоцтво про смерть сина позивачів серії НОМЕР_4 (а.с.34).
Наказом командира військової частини НОМЕР_5 від 02.12.2024 № 7720 було призначено службове розслідування за фактом смерті сина позивачів внаслідок пожежі, яка сталася 03.11.2024 (а.с.35).
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_5 від 19.12.2024 № 6550 про результати службового розслідування, акту проведення розслідування нещасного випадку від 19.12.2024 та рішення командира військової частини НОМЕР_5 за результатами службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_5 від 02.12.2024 № 7720 смерть сина позивачів вважається такою, що пов`язана з проходженням військової служби (а.с.36-43). 
За даними Протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії від 27.08.2025 № 2025-0827-0931-2879-3 20 Регіональна ВЛК (м. Дніпро) постановила, що травма, яку отримав син позивачів, а саме токсична дія оксиду вуглецю, ушкодження внаслідок військових дій від вогню, пожежі та гарячих предметів послужила причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , травма, одержана в результаті нещасного випадку та причина смерті, так, пов`язані з проходженням військової служби (а.с.33). 
На підставі зазначених обставин, 16.04.2025 позивачі 1 та 2 звернулися до відповідача із заявою про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю їхнього сина під час проходження військової служби (а.с.67). 
Рішенням комісії відповідача, оформленим Витягом з протоколу засідання комісії відповідача з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 12.02.2026 № 12/в, а саме в п. 4 цього Витягу позивачам було відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги. Зазначена відмова обґрунтована тим, що за результатами судово-медичного дослідження в крові їхнього сина було виявлено етиловий спирт в концентрації 2,77‰. Відповідно до ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КупАП) розпивання алкогольних напоїв військовослужбовцями на території військових частин, військових об`єктів або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані є адміністративним правопорушенням. Згідно зі ст. 16-4 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ призначення та виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення адміністративного правопорушення, або вчинення дій в стані алкогольного сп`яніння (а.с.16).
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд наголошує на тому, що відомості, які зазначені, зокрема, у постанові військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті військовослужбовця та інші документи, що свідчать про причини та обставини смерті військовослужбовця, мають важливе значення і є вирішальними для органу, що приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, на якого покладено обов`язок перевірити, чи не настала смерть військовослужбовця за обставин, що виключають можливість призначення та виплати одноразової грошової допомоги, перелік яких визначений у ст. 16-4 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ.
При цьому, передбачене пп. «б» ч. 1 ст. 16-4 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ та п. 29 Порядку № 975 обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги пов`язане не з формальним встановленням стану алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння у військовослужбовця, а з доведеністю того, що смерть настала саме як наслідок поведінки особи у такому стані. 
Для застосування зазначених положень вирішальне значення має встановлення об`єктивного причинно-наслідкового зв`язку між станом сп`яніння, поведінкою військовослужбовця та настанням смерті, що повинно підтверджуватися належними та допустимими доказами у їх сукупності.
Сам по собі факт перебування особи у стані алкогольного сп`яніння на момент смерті без встановлення причинно-наслідкового зв`язку між таким станом, конкретними діями особи та настанням смерті не є достатньою та самостійною підставою для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги. Інше тлумачення означало б розширення встановлених законом обмежень права на соціальний захист членів сім`ї військовослужбовця та суперечило б принципу правової визначеності.
Аналогічна правова позиція неодноразово та послідовно висловлена Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду в постановах від 11.04.2018 у справі № 802/1869/17-а (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 73353794), від 04.03.2020 у справі № 813/2071/17 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 87995848), від 12.11.2020 у справі № 186/1129/16-а (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 92811038), від 15.06.2022 у справі № 826/4813/18 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 104778679), від 29.06.2022 у справі № 640/6477/19 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 105024793), від 09.09.2025 у справі № 240/5502/24 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 130083073) та від 15.05.2026 у справі № 280/1655/25 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 136564630).
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд наголошує на тому, що юридичне значення для вирішення спору має не сам стан алкогольного сп`яніння, а наявність причинно-наслідкового зв`язку між таким станом, конкретними діями самого військовослужбовця та настанням його смерті. Такий причинний зв`язок не може презюмуватися лише з огляду на показник концентрації алкоголю в крові або інших біологічних рідинах на момент смерті, оскільки останній має бути встановлений на підставі належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів у їх сукупності. 
Аналогічні правові підходи є сталими та неодноразово застосованими Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду, зокрема, у постановах від 04.03.2020 у справі № 813/2071/17 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 87995848), від 12.11.2020 у справі № 186/1129/16-а (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 92811038), від 29.06.2022 у справі № 640/6477/19 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 105024793), від 09.09.2025 у справі № 240/5502/24 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 130083073).
Відповідно до п.п. 1.1, 1.3 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» (далі – Положення № 402), військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. Основними завданнями військово-лікарської експертизи є, зокрема, визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.
Згідно з п. 21.30 розділу І Положення № 402 постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), що зумовило безпосередню, основну причину смерті, приймається в одному із формулювань, вказаних у п.п. 21.5, 21.6 розділу II цього Положення, з обов`язковим додаванням перед словом «ТАК» або «НІ» слів «яке призвело до смерті, та причина смерті».
Тобто, військово-лікарська комісія встановлює причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), яке призвело до смерті військовослужбовця.
Відповідно до Протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії від 27.08.2025 № 2025-0827-0931-2879-3 20 Регіональна ВЛК (м. Дніпро) постановила, що травма, яку отримав син позивачів, а саме токсична дія оксиду вуглецю, ушкодження внаслідок військових дій від вогню, пожежі та гарячих предметів послужила причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , травма, одержана в результаті нещасного випадку та причина смерті, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби.
Суд акцентує увагу на тому, що відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження скасування чи внесення змін до рішення військово-лікарської комісії від 27.08.2025 № 2025-0827-0931-2879-3 щодо встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв сина позивачів, а також належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що смерть сина позивачів є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння.
Стосовно посилання відповідача у п. 4 спірного рішення на ст. 172-20 КУпАП та вчинення сином позивачів відповідного адміністративного правопорушення, що позбавляє права позивачів на отримання одноразової грошової допомоги, суд зазначає таке.
У матеріалах справи не міститься належних доказів того, що сина позивачів було притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до ст. 172-20 КУпАП. Сам факт наявності у крові загиблого етилового спирту не доводить факту вчинення ним відповідного правопорушення. 
Враховуючи вищенаведені обставини у їх сукупності, керуючись зазначеними вище правовими нормами, суд доходить висновку, що факт перебування сина позивачів 1 та 2 на момент смерті у стані алкогольного сп`яніння є необґрунтованою підставою для відмови у призначенні та виплаті членам сім`ї померлого військовослужбовця одноразової грошової допомоги, а тому п. 4 Протоколу засідання комісії відповідача з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 12.02.2026 № 12/в є протиправним та підлягає скасуванню.
Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування п. 4 Протоколу засідання комісії відповідача з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 12.02.2026 № 12/в, на переконання суду, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Оцінюючи наявність правових підстав для зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву та документи, подані позивачами 1 та 2 для призначення та виплати їм одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю їхнього сина, який проходив військову службу за мобілізацією у складі військової частини НОМЕР_3 , та прийняти рішення з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні за результатом розгляду даної справи, суд виходить із такого.
Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду.
Суд, із урахуванням обставин, встановлених під час надання правової оцінки п. 4 Протоколу засідання комісії відповідача з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 12.02.2026 № 12/в, враховуючи, що призначення одноразової грошової допомоги належить до повноважень відповідача, з метою захисту прав, свобод та інтересів позивачів, про захист яких вони просять, вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву та документи, подані позивачами 1 та 2 для призначення та виплати їм одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю їхнього сина, який проходив військову службу за мобілізацією у складі військової частини НОМЕР_3 , та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої у рішенні за результатом розгляду даної справи.
Таким чином, позовні вимоги про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву та документи, подані позивачами 1 та 2 для призначення та виплати їм одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю їхнього сина, який проходив військову службу за мобілізацією у складі військової частини НОМЕР_3 , та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні за результатом розгляду даної справи, на переконання суду, є обґрунтованими та такими, що також підлягають задоволенню. 
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Позивачем, на переконання суду, обґрунтовано протиправність п. 4 Протоколу засідання комісії відповідача з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 12.02.2026 № 12/в та необхідність його скасування, а також вмотивовано наявність підстав для зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву та документи, подані позивачами 1 та 2 для призначення та виплати їм одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю їхнього сина, який проходив військову службу за мобілізацією у складі військової частини НОМЕР_3 , та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні за результатом розгляду даної справи.
У свою чергу, відповідач не надав суду докази на спростування обставин, якими позивач обґрунтував свої позовні вимоги.
Таким чином, адміністративний позов, на переконання суду, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Квитанціями №№ DFE2-KZ2D-638E та S724-YBR9-6BQE підтверджується сплата позивачем 1 та 2 судового збору у розмірі 1 331,20 грн та 1 065,00 грн відповідно. Отже, зазначені суми підлягають присудженню на користь позивачів 1 та 2 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 6, 8 – 10, 14, 90, 139, 143, 241 – 246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Задовольнити повністю адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ 00034022, 03168, м. Київ, пр-т. Повітряних Сил, буд. 6) про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.
Визнати протиправним та скасувати п. 4 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 12.02.2026 № 12/в.
Зобов`язати Міністерство оборони України (код ЄДРПОУ 00034022, 03168, м. Київ, пр-т. Повітряних Сил, буд. 6) повторно розглянути заяву та документи, подані ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) для призначення та виплати їм одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю їхнього сина, військовослужбовця - солдата ОСОБА_3 , який проходив військову службу за мобілізацією у складі військової частини НОМЕР_3 , та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні за результатом розгляду даної справи.
Судовий збір у розмірі 1 331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня двадцять копійок) присудити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ 00034022, 03168, м. Київ, пр-т. Повітряних Сил, буд. 6).
Судовий збір у розмірі 1 065,00 грн (одна тисяча шістдесят п`ять гривень нуль копійок) присудити на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ 00034022, 03168, м. Київ, пр-т. Повітряних Сил, буд. 6).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Рішення виготовлено в повному обсязі та підписано 15 червня 2026 року.

Суддя О.В. Прудивус