КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/3299/26

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Петренко О.С., розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження адміністративну справу 
за позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 
до відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, вул. Соборна,7а, м. Кропивницький,25009 
про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд:
1) визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до спеціального стажу у подвійному розмірі, згідно статті 60 Закону "Про пенсійне забезпечення", періодів роботи з 18.09.2006 по 01.03.2026 та перерахувати їй пенсію;
2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати їй до спеціального стажу у подвійному розмірі, згідно статті 60 Закону "Про пенсійне забезпечення", періодів роботи з 18.09.2006 по 01.03.2026, перерахувати і виплачувати їй пенсію, починаючи з 20.11.2025
Ухвалою суду від 25.05.2026 року відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.
Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачам.
Представник відповідача надав суду відзив, в якому представник просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування заперечень відповідач зазначив, що пенсійне забезпечення громадян в Україні здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, який є спеціальним нормативно-правовим актом у сфері пенсійного забезпечення. Відповідач вказав, що, відповідно до частини третьої статті 24 цього Закону, страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом, а оскільки з 01.01.2004 набрав чинності Закон № 1058-IV, з цієї дати всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі. Відповідач також зазначив, що, відповідно до нової редакції статті 60 Закону № 1788-XII, стаж за роботу у відповідних закладах, у тому числі до 15 серпня 2003 року, обчислюється у подвійному розмірі лише для визначення права на пенсію, а визначення розміру пенсії здійснюється за нормою статті 24 Закону № 1058-IV, тобто в одинарному розмірі. На переконання відповідача, обчислення стажу є виключною компетенцією органів Пенсійного фонду, розмір пенсії позивачу обчислено вірно, а тому відмова у перерахунку пенсії є правомірною. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.
Дослідивши письмові докази у справі суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що позивач звернулася до ГУ ПФ України у Кіровоградській області, із заявою про зарахування до спеціального стажу в подвійному розмірі, згідно ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" період роботи з 18.09.2006 по 01.03.2026.
Листом від 01.05.2026 відповідачем відмовлено у зарахуванні зазначених вище періодів роботи (а.с.8-9).
Позивач, не погодившись з такими діями, звернулася за захистом своїх прав та інтересів до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ, робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Перелік закладів та установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909.
Постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі - Перелік № 909).
За змістом розділу 2 «Охорона здоров`я» Переліку № 909, до закладів і установ охорони здоров`я відносяться лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, санаторно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри, аптеки, аптечні кіоски, аптечні магазини, контрольно-аналітичні лабораторії, медико-соціальні експертні комісії, бюро судово-медичної експертизи, медичні відділи протезних підприємств.
Згідно розділу 2 Переліку № 909, право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад).
Згідно Приміток 2 і 3 до Переліку № 909, робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від відомчої належності закладів і установ; робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу», психіатрична допомога - комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медичну та психологічну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин.
Фахівець - медичний працівник (лікар, медична сестра, фельдшер), психолог, соціальний працівник та інший працівник, який має відповідну освіту та спеціальну кваліфікацію і бере участь у наданні психіатричної допомоги.
Заклад з надання психіатричної допомоги - психіатричний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад охорони здоров`я, центр, відділення, кабінет тощо, інші заклади та установи будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги.
Амбулаторна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, в амбулаторних умовах.
Стаціонарна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд.
Олександрійський психоневрологічний інтернат є закладом, що надає послуги з догляду із забезпеченням проживання для осіб з розумовими вадами та хворих на наркоманію та, відповідно, не є лікувальним закладом для надання психіатричної допомоги, тому, в розумінні ст. 60 Закону № 1788, не може вважатись закладом з надання психіатричної допомоги.
Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно не зараховано період роботи позивача з 18.09.2006 року по 01.03.2026 року у подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки протягом спірного періоду позивач працювала у закладі, який здійснює нагляд та догляд за особами з розумовими вадами та хворими на наркоманію та не є лікарняним закладом, призначеним для надання психіатричної допомоги, в розумінні ст. 60 Закону № 1788. 
Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що відповідач довів законність оскаржуваних дій та рішення. Натомість доводи позивача є безпідставними та необґрунтованими, а тому позов не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України.
Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту. 

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду О.С. ПЕТРЕНКО