ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
11.05.2026	Справа № 910/868/26	
Господарський суд міста Києва у складі судді Андреїшиної І.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про вирішення питання розподілу судових витрат у справі №910/868/26
За позовом   ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 
до Фізичної особи-підприємця Клемантовича Валерія Йосиповича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 
про стягнення 21 028,18 грн, 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Клемантовича Валерія Йосиповича про стягнення заборгованості за договором поставки № ГА 41-08/26 від 30.08.2024 у розмірі 21 028,18 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.02.2026 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.04.2026 позов задоволено повністю; 
Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Клемантовича Валерія Йосиповича на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 21 028 грн 18 коп. 
27.04.2026 через підсистему "Електронний суд" позивачем подано заяву про вирішення питання розподілу судових витрат у справі №910/868/26. У поданій заяві позивач просить суд покласти на відповідача 7 500,00 грн понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в межах розгляду даної справи.
Ухвалою Господарського суду від 29.04.2026 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про вирішення питання розподілу судових витрат у справі №910/868/26; встановлено відповідачу строк для подання письмових пояснень чи заперечень стосовно заяви позивача про вирішення питання розподілу судових витрат у даній справі у строк до 08.05.2026 (включно). 
Розглянувши заяву ОСОБА_1 про вирішення питання розподілу судових витрат, суд дійшов висновку про наступне.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
За приписами ч.ч. 3, 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Враховуючи, що розгляд справи № 910/868/26 здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за необхідне розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення в справі № 910/868/26 без виклику сторін.
Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 1-3 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Враховуючи викладені вимоги Господарського процесуального кодексу України, оскільки в процедурі спрощеного провадження стадія судових дебатів відсутня, то вимога ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат до закінчення судових дебатів - не може розповсюджуватися на сторін у справі, яка розглядається у спрощеному провадженні.
Водночас у даному випадку до правовідносин сторін підлягає застосуванню інша вимога ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому, з огляду на розгляд справи № 910/868/26 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, вказаний строк обчислюється з урахуванням дати отримання стороною копії рішення суду.
У позовній заяві позивачем зазначено, що ним можуть бути понесені витрати, пов`язані з розглядом даної справи, в тому числі на професійну правничу допомогу, такі докази будуть подані у строки встановлені ч.8 ст. 129 ГПК України.
За приписами ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Як встановлено судом, правова допомога надавалася позивачу на підставі договору про надання правової допомоги №06 від 15.01.2026 (далі - договір), який було укладено між Адвокатським бюро «Сергія Поліщука» (далі - адвокатське бюро) та ОСОБА_1 (далі - клієнт), за умовами якого клієнт доручає виконавцю вести судові справи в місцевих загальних, господарських, адміністративних судах, апеляційних судах, апеляційних господарських судах, апеляційних адміністративних судах, у Верховному Суді, Конституційному Суді України.
Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг №01/АГ від 22.04.2026 загальна сума наданий адвокатом послуг складає 7 500,00 грн.
Заявником до матеріалів заяви також долучено детальний опис робіт (наданих послуг) від 22.04.2026, відповідно до якого загальна вартість наданої адвокатським бюро правничої допомоги складає 7 500,00 грн. 
Доказів сплати позивачем адвокату коштів за договором в сумі 7 500, 00 грн не подано.
Разом з цим, Об`єднана палата Верховного Суду у постанові № 922/445/19 від 03.10.2019 дійшла висновку, що витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідачем не заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, не підтверджено неспівмірність розміру понесених позивачем витрат на правову допомогу зі складністю спору. 
Крім того, судом враховано, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача.
Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 30.01.2023 у справі №910/7032/17.
Суд зазначає, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що розмір фактично понесених витрат на правничу допомогу є значно завищеним, оскільки дана справа є розрахунковою і не потребує спеціальних знань.
Суд наголошує на тому, що складність справи не полягає в ціні позову, а у категорії спору, а також у затрачених часі та зусиллях.
Так, судом встановлено, що у провадженні господарського суду наявні тотожні справи з позовною заявою у справі 910/868/26.
Отже, за висновком суду, підготовка справи до розгляду не потребувала аналізу великої кількості доказів, законодавства, значних затрат часу та зусиль на підготовку позовної заяви.
Крім того, судом враховано, що дана справа є незначної складності та має розрахунковий характер.
Дослідивши наданий заявником обсяг послуг, врахувавши характер правовідносин, а також те, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути ані способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються (тим паче за рахунок держави), ані становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу, керуючись принципами справедливості, верховенства права, критеріями реальності адвокатських витрат в контексті їхньої дійсності та необхідності, критерієм розумності їхнього розміру, а також заважаючи на часткове задоволення судом позовних вимог, суд дійшов висновку про необґрунтованість розміру витрат стягувача на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 7 5000,00 грн. На думку суду, витрати на правову допомогу, заявлені ОСОБА_1 до стягнення, мають бути зменшені до 5 000,00 грн.
З огляду на усі вищевикладені обставини, витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 5 000,00 грн покладаються на відповідача, у зв`язку з чим заява ОСОБА_1 про вирішення питання розподілу судових витрат у цій справі підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. 123, 126, 129, 221, 244 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Заяву ОСОБА_1 про вирішення питання розподілу судових витрат у справі № 910/868/26 задовольнити частково.
2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Клемантовича Валерія Йосиповича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.
3. У задоволенні заяви у решті суми витрат на правову допомогу відмовити.
4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції в строки та порядку передбаченому розділом ІV ГПК України.
Додаткове рішення складено 11.05.2026

Суддя І.О. Андреїшина