ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/2665/26
01 липня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області далі - ГУ ПФУ в Тернопільській області), у якому просить:
визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Тернопільській області щодо припинення виплати державної допомоги на проживання внутрішньо переміщеній сім`ї ОСОБА_1 з 01.01.2026;
зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області поновити виплату державної допомоги на проживання внутрішньо переміщеній сім`ї ОСОБА_1 з 01.01.2026.
В обґрунтування позову зазначено, що з часу перебування на обліку внутрішньо переміщених осіб, сім`ї позивача призначено та виплачувалась державна соціальна допомога на проживання, зокрема за період із 01.03.2024 по 31.12.2025 в сумі 4000,00 грн щомісячно. 
У відповідь на звернення позивача ГУ ПФУ в Тернопільській області повідомило, що виплата державної соціальної допомоги на проживання припинена на 6 місяців у зв`язку з тим, що дружина позивача – ОСОБА_2 перебувала за кордоном більше як 30 календарних днів підряд, упродовж 6 місячного періоду отримання допомоги.
Представник позивача не погоджується із такою позицією відповідача та вказує, що дружина позивача дійсно 10.09.2025 тимчасово виїздила за кордон в особистих справах звідки повернулась 10.10.2025, тобто термін її перебування за кордоном становив рівно 30 днів, тобто дозволений строк перебування за кордоном нею не перевищений.
У зв`язку з вищенаведеним просить позов задовольнити повністю. 
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 01.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
14.05.2026 до суду надійшов відзив на позовну заяву. ГУ ПФУ в Тернопільській області позов не визнає та зазначає, що позивачу згідно інформації в Єдиній інформаційній системі соціальної сфери (далі - ЄІССС) відповідно до поданої заяви від 01.03.2024 було призначено державну соціальну допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам на період з 01.03.2024 по 28.02.2026 (на позивача та на дружину ОСОБА_2 ) в розмірі 4000,00 грн. 
За даними Адміністрації Державної прикордонної служби України ОСОБА_2 перетнула кордон 11.10.2025, тобто перебувала за кордоном понад 30 календарних днів підряд. До позову позивачем долучено копію закордонного паспорту ОСОБА_2 , де наявний відбиток штампу із датою 10.10.2025, проте даний відбиток внесено польською прикордонною службою, згідно з інформацією Адміністрації Державної прикордонної служби України дата в`їзду в Україну 11.10.2025.
Просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
У відповіді на відзив представник позивача не погоджується з аргументами відповідача та вказує, що той факт, що Державною прикордонною службою України унаслідок різних причин своєчасно не було проведено реєстрацію перетину кордону, а здійснено її наступним днем, не свідчить про вину одержувача допомоги, оскільки він не міг і не може впливати на своєчасність виконання реєстраційних дій Державною прикордонною службою України.
З урахуванням того, що після прийняття рішення про припинення виплат, відповідачу стало відомо про наявність документально доведеного факту залишення ОСОБА_2 території Польщі саме 10.10.2025, дії відповідача у вигляді заперечень щодо позову свідчать про надмірний формалізм і нехтування правами внутрішньо переміщених осіб - одержувачів державної допомоги.

Суд, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.
ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 18.04.2022 №6104-7000795908 (а.с.5).
Його дружина ОСОБА_2 також є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 18.04.2022 №6104-7000796828 (а.с.6).
Позивач перебував на обліку в ГУ ПФУ в Тернопільській області як отримувач допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (членам його сім`ї) з 01.03.2024 по 31.12.2025, такі обставини визнаються відповідачем і підтверджуються його довідкою від 22.04.2026 (а.с.7).
За результатами розгляду звернення позивача ГУ ПФУ в Тернопільській області листом від 13.04.2026 повідомлено, що згідно інформації в Єдиній інформаційній системі соціальної сфери відповідно до поданої заяви від 01.03.2024 позивачу було призначено державну соціальну допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам на період з 01.03.2024 по 28.02.2026 на ОСОБА_1 та на ОСОБА_2 в розмірі 4000,00 грн.
Ще в листі зазначено, що масовим перерахунком 13.01.2026 по обробці результатів перевірки Мінфіну, виплату допомоги було автоматично припинено, оскільки за даними Адміністрації Державної прикордонної служби України ОСОБА_2 перебувала за кордоном більш як 30 календарних днів підряд чи більше як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги (а.с.10-11).
Не погоджуючись з припинення виплати державної допомоги на проживання внутрішньо переміщеній сім`ї, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб, відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706-VII (далі -Закон №1706-VII).
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Згідно з частиною 1 статті 4 Закону №1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.
За приписами частини 1 статті 5 Закону №1706-VII довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.
Відповідно до частини 2 статті 7 Закону №1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.
Кабінетом Міністрів України 20.03.2022 прийнято постанову № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам» (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2023 № 709), якою затверджено Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі – Порядок № 332, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 1 Порядку № 332 передбачено, що цей Порядок визначає механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - допомога).
Допомога призначається для забезпечення соціальної підтримки внутрішньо переміщених осіб із числа незахищених верств населення та стимулювання до працевлаштування внутрішньо переміщених осіб працездатного віку.
Відповідно до пункту 2 Порядку № 332 з 1 серпня 2023 р. допомога призначається на шість місяців внутрішньо переміщеній особі, яка вперше звернулася за призначенням допомоги, та виплачується щомісяця внутрішньо переміщеній особі або уповноваженій особі на внутрішньо переміщену особу у випадку недієздатності отримувача або дитину (далі - уповноважена особа) у такому розмірі:
для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень;
для інших осіб - 2000 гривень.
Допомога призначається на кожну внутрішньо переміщену особу (далі - отримувач), відомості про якого включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.
За змістом пункту 3 Порядку № 332 з 1 листопада 2023 р. допомога призначається на шість місяців на сім`ю, яка вперше звернулася за призначенням допомоги, та виплачується щомісяця одному з членів сім`ї (далі - уповноважена особа) у такому розмірі:
для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень;
для інших осіб - 2000 гривень.
Допомога призначається на кожного члена сім`ї (далі - отримувач), відомості про якого включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.
Допомога призначається за повний місяць, у якому уповноважена особа звернулася за її наданням, незалежно від дати такого звернення.
До складу сім`ї уповноваженої особи включаються (незалежно від наявності відомостей щодо включення їх до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб) чоловік, дружина, діти, прийомні діти, діти, які виховуються батьками-вихователями в дитячих будинках сімейного типу, усиновлені діти, діти, над якими встановлено опіку або піклування; діти з інвалідністю після досягнення ними 18-річного віку до визнання їх особами з інвалідністю з дитинства I та II групи; повнолітні діти, які не перебувають в шлюбі, визнані особами з інвалідністю з дитинства I та II групи або особами з інвалідністю I групи, які проживають разом з батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їх утриманні у зв`язку з відсутністю власних доходів; особа, яка проживає разом з одинокою особою з інвалідністю I групи та доглядає за нею; жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі, але проживають однією сім`єю і мають спільних дітей, та/або особи, які встановили у судовому порядку факт проживання однією сім`єю. Членом сім`ї може вважатися одинока особа, а також неповнолітня дитина, якщо така особа не входить до складу сім`ї.
Пунктом 4 Порядку № 332 визначено, що для призначення допомоги внутрішньо переміщена особа або уповноважена особа подає заяву про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за формою згідно з додатком 5 (далі - заява). Така заява подається органу Пенсійного фонду України або уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі утворення) ради (далі - посадова особа виконавчого органу) або адміністратору центру надання адміністративних послуг за місцем взяття на облік внутрішньо переміщеної особи із використанням функціоналу Єдиної інформаційної системи соціальної сфери (за технічної можливості) та електронних систем Мінсоцполітики.
Відповідно до пункту 6 Порядку № 322, якщо отримувач або уповноважена особа повернувся до покинутого місця проживання, виїхав на тимчасове чи постійне місце проживання за кордон або перебуває за кордоном більш як 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, він зобов`язаний повідомити про такі обставини органу Пенсійного фонду України/уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради/адміністратору центру надання адміністративних послуг за місцем перебування на обліку або надіслати заяву з використанням засобів поштового/електронного зв`язку (за технічної можливості з накладенням кваліфікованого електронного підпису або використанням засобів електронної ідентифікації з високим або середнім рівнем довіри відповідно до вимог Закону України “Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги”).
За наявності технічної можливості отримувач допомоги за наявності реєстраційного номера облікової картки платника податків подає повідомлення про відмову від допомоги засобами Порталу Дія, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія).
Нарахування та виплата допомоги отримувачу припиняється починаючи з місяця, що настає за місяцем, в якому стало відомо про його повернення до покинутого місця проживання, або з місяця виїзду за кордон на постійне місце проживання. 
Якщо отримувачем перевищено строк перебування за кордоном понад 30 календарних днів підряд чи понад 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги або 60 та 90 календарних днів відповідно в разі прийняття рішення про збільшення зазначеного строку за наявності обґрунтованих причин, нарахування та виплата допомоги отримувачу припиняється до закінчення цього шестимісячного періоду починаючи з місяця, що настає за місяцем, в якому такий строк перевищено. 
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою. Статус внутрішньо переміщеної особи має і його дружина ОСОБА_2 .
Позивач перебував на обліку в ГУ ПФУ в Тернопільській області як отримувач допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, яка призначалася йому і дружині, з 01.03.2024 по 31.12.2025. 
У даному випадку допомога призначалася на сім`ю ОСОБА_1 , який виступав уповноваженою особою, та подавав заяву на призначення допомоги на сім`ю, до складу якої входили позивач та дружина позивача ОСОБА_2 . Допомога виплачувалася позивачу як уповноваженій особі у розмірі по 2000 гривень на кожного члена сім`ї, а всього 4000 грн щомісяця.
З 01.01.2026 позивачу призупинено виплату допомоги, оскільки за даними Адміністрації Державної прикордонної служби України дружина позивача перебувала за кордоном більш як 30 календарних днів підряд чи більше як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги.
Судом встановлено, що за даними Адміністрації Державної прикордонної служби України ОСОБА_2 перебувала за кордоном більш як 30 календарних днів, бо виїхала з України 10.09.2025, а в`їхала в Україну 11.10.2025 (а.с.25). Такі дані є офіційними та достовірними, тому враховуються судом при розгляді цієї справи. Пояснення представника позивача, що згідно з відбитком закордонного паспорта ОСОБА_2 покинула територію Польщі 10.10.2025 суд не бере до уваги, бо офіційні дані Державної прикордонної служби України підтверджують перетин нею кордону з Україною саме 11.10.2025.
ОСОБА_1 за кордон не виїжджав.
Суд вважає за потрібне зазначити, що за приписами Порядку №332 допомога призначається на кожного члена сім`ї (отримувача), відомості про якого включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.
Отже, ОСОБА_1 є самостійними суб`єктом даних правовідносин та має спеціальний статус - «внутрішньо переміщена особа», і його права, пов`язані з цим статусом, не залежать від виникнення, зміни та/або припинення таких прав у інших членів сім`ї, у даному випадку його дружини.
Перебування ОСОБА_2 за кордоном більше 30 днів є підставою для позбавлення саме її як самостійного отримувача відповідної грошової допомоги.
Водночас, як вже зазначав суд наявність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи (підтверджений відповідною довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи) та відсутність з його боку дій, що впливають на виплату відповідної грошової допомоги (позивач не перетинав державного кордону та не змінював місце фактичного проживання), свідчать про безпідставне призупинення відповідачем її виплати ОСОБА_1 з 01.01.2026 у розмірі 2000,00 грн щомісяця та протиправне позбавлення позивача соціального захисту.
У позовній заяві позивач просить визнати протиправними дії та зобов`язати відповідача поновити виплату державної допомоги на проживання внутрішньо переміщеній сім`ї ОСОБА_1 , бо позивач був уповноваженою особою на отримання такої допомоги як на себе так і дружину.
Разом з тим, у спірних правовідносинах суд встановив, що з 01.01.2026 право на отримання допомоги відповідно до Порядку №332 має лише позивач.
Відтак, позов підлягає до задоволення частково шляхом прийняття рішення про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо припинення виплати державної допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_1 з 01.01.2026 та зобов`язання відповідача поновити виплату державної допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_1 з 01.01.2026. 
Перевіряючи дотримання критеріїв, яким має відповідати рішення, дії суб`єкта владних повноважень, визначених частиною другою статті 2 КАС України, суд вважає, що такі не дотримані, ГУ ПФУ в Тернопільській області діяло не на підставі та не у спосіб, що визначені законами України, необґрунтовано, без урахування усіх обставин в частині вчинення дій, які визнані протиправними та стосуються безпосередньо позивача.
Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 665,60 грн, сплачений відповідно до квитанції від 27.04.2026 (а.с.13).
Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 263, 295 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, 3, місто Тернопіль, 46001, код ЄДРПОУ 14035769) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково. 
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо припинення виплати державної допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_1 з 01.01.2026. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області поновити виплату державної допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_1 з 01.01.2026. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 665,60 грн (шістсот шістдесят п`ять грн 60 коп.).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення складено та підписано 01 липня 2026 року.

Суддя Чепенюк О.В.