ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

04 червня 2026 року 	м.Дніпро	справа № 160/13407/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Баранник Н.П.,
суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2026 року у справі № 160/13407/25 (суддя Луніна О.С.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) задоволено частково:
- визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач) щодо відмови у виготовленні та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу та окладу за військове (спеціальне) звання, які розраховані шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684 грн), встановленого законом на 01.01.2023 рік на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1, 14 до Постанови №704, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах у відсотках, встановлених для відповідної категорії військовослужбовців за відповідною посадою та обчислених з урахуванням розмірів встановлених окладів станом на 2023 роки, для перерахунку пенсії з 1 лютого 2023 року;
- зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нову довідку про розміри грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 року у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу та окладу за військове (спеціальне) звання, з включенням процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 року.
У задоволенні іншої частини позовних вимог судом відмовлено.
Рішення суду першої інстанції набрало законної сили 07.08.2025.
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю по справі №160/13407/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування поданої заяви позивач зазначала, що на виконання вказаного судового рішення, відповідач видав оновлену довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, разом з тим, в довідці зазначено складові грошового забезпечення станом на 01.01.2018.
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшли пояснення ІНФОРМАЦІЯ_1 , в яких було зазначено, що первісно довідку про розмір грошового забезпечення на виконання судового рішення видано помилково, разом з тим, 24.12.2025 відповідачем виготовлено довідку №ФД 110103 про грошове забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 та направлено вказану довідку до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю.
Позивач подала заперечення на пояснення відповідача в яких зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_3 надав оновлену довідку, проте у довідці від 08.12.2025 зазначив неправильний грошовий вираз надбавки за особливості проходження служби (65 %) у розмірі 4 030 грн, що є протиправним та на думку позивача не свідчить про виконання рішення суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2026 року позивачу відмовлено у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 160/13407/25.
З ухвалою суду першої інстанції від 05 лютого 2026 року не погодилася позивач, представником була подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, позивач просить скасувати оскаржену ухвалу та задовольнити заяву позивача.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не надано оцінки невірній сумі надбавки за особливості проходження служби зазначеній у довідці від 08.12.2025. Вважає, що надбавка за особливості проходження служби (65 %) повинна бути визначена у розмірі 5 642 грн. (посадовий оклад (4970,00 грн) + оклад за військовим званням (1230,00 грн) + надбавка за вислугу років (2480.00 грн) х 65% = 5642.00 грн). НА думку позивача, відповідач арифметично не правильно зазначив грошовий розмір надбавки за особливості проходження служби – 4030 грн. - з порушенням Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам №260.
Відповідач своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу позивача не скористався. Подав додаткові пояснення тотожні з наданими до суду першої інстанції.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.ст.311, 312 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно частин 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.
Для цілей ст. 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".
З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.
Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
За правилами ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. 
Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Отже, нормами КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду.
Суд першої інстанції відмовляючи, у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю, вказував, що відповідачем в повному обсязі виконано судове рішення у справі №160/13407/25.
Колегія суддів вважає, що стверджуючи про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд першої інстанції не з`ясував причини, які призвели, на думку позивача, до не виконання судового рішення, а саме, невірне зазначення суми надбавки за особливості проходження служби зазначеній у довідці від 08.12.2025, що не відповідає резолютивній частині рішення, ухваленого на її користь.
З цього приводу, відповідач також не надав пояснень, хоча позивач наводила розрахунки, зокрема і суми надбавки за особливості проходження служби, у поданій заяві про встановлення судового контролю та у запереченнях на пояснення відповідача поданих до суду першої інстанції.
Слід зазначити, що встановлення судового контролю, є правом а не обов`язком суду, однак, задля того, щоб відмовити в його встановленні, суд має перевірити належним чином доводи заявника, викладені в його заяві та навести підстави для висновку про відмову в задоволенні заяви, поданої у порядку ст. 382 КАС України.
Суд першої інстанції належним чином не дав оцінку доводам позивача, викладеним у її заяві та у запереченнях на пояснення відповідача, що є підставою для скасування оскарженої позивачем ухвали.
Натомість, доводи скаржника, що саме суд апеляційної інстанції має розглянути її заяву, подану в порядку ст.382 КАС України та винести окрему ухвалу є помилковими. За змістом ст.382 КАС України саме суд першої інстанції, може розглядати та вирішувати заяву, яка подається з метою здійснення судового контролю за виконанням судового рішення.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що є підстави для часткового задоволення апеляційної скарги позивача, оскаржена ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду заяви позивача до суду першої інстанції.
Розподіл судових витрат відповідно до вимог ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись ст.311, п.1,4 ч.1 ст.320, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2026 року у справі № 160/13407/25 - скасувати.

Справу № 160/13407/25 направити до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у даній справі.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до ч.2 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник 

суддя Н.І. Малиш 

суддя А.А. Щербак