ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/6089/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2025 року (суддя Н.В. Кучугурна) у справі № 160/6089/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 , у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати позивачу у повному обсязі додаткової грошової винагороди за період лікування після поранення у період з 14.04.2024 по 21.10.2024;
- зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду у розмірі, збільшеному до 100000 грн на місяць, передбаченої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) та за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії, проходження реабілітації у лікарняному закладі, а саме за період з 14.04.2024 по 21.10.2024.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що бездіяльність військової частини щодо виплати позивачу додаткової винагороди згідно постанови КМУ №168 за період лікування після поранення та відпустки є протиправною та порушує право позивача на належне йому грошове забезпечення.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2025 року адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та не виплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 100000 грн за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) з 14.04.2024 по 28.05.2024 та з 08.10.2024 по 21.10.2024 та за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії з 14.07.2024 по 12.08.2024;
- зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити позивачу додаткову 
винагороду в розмірі 100000 грн за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) з 14.04.2024 по 28.05.2024 та з 08.10.2024 по 21.10.2024 та за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії з 14.07.2024 по 12.08.2024.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Судом першої інстанції зазначено, що розділом XXXIV Положення №260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гри. також включаються військовослужбовці у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Судом першої інстанції зауважив, що нормами Постанови №168 встановлено дві умови, необхідні для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини; факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
Суд першої інстанції з`ясував, що 14.04.2024 позивач отримав поранення. Відповідно до наданих до матеріалів справи виписок із медичної карти стаціонарного хворого, із 15.04.2024 по 18.04.2024, з 19.04.2024 по 02.05.2024, з 02.05.2024 по10.05.2024, з 16.05.2024 по 28.05.2024 та з 08.10.2021 по 21.10.2021 позивач перебував на стаціонарному лікуванні після отриманого поранення.
Суд першої інстанції встановив, що відповідно до довідки від 13.07.2024 №11572/1, позивач потребує відпустки для лікування після травми на 30 календарних днів.
Суд дослідив, що до матеріалів справи надано відпускний квиток від 14.07.2024 №2781, згідно з яким, позивач звільнений у відпустку для лікування (після травми) терміном на 30 днів з 14 липня 2024 року по 12 серпня 2024 року.
Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав визнати протиправною бездіяльність військової частини щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 100000 грн за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (з дня отримання поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) з 14.04.2024 по 28.05.2024 та з 08.10.2024 по 21.10.2024 та за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії з 14.07.2024 по 12.08.2024; а аткож з метою захисту прав позивача. зобов`язати військову частину вчинити дії.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що відповідно до виписки-епікриза із медичної картки стаціонарного хворого №3101 позивач виписаний із медичного закладу за порушення госпітального режиму. Зауважує, що позивач у період з 10.05.2024 по 16.05.2024 не перебував на стаціонарному лікуванні. Звертає увагу, що позивачу виплачено додаткову винагороду у розмірі 100000 грн. пропорційно дням перебування на лікуванні за період з 15.04.2024 по 30.04.2024 та з 02.05.2024 по 10.05.2024 року. Вважає, що згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого №3633/1052 позивач перебував на реабілітації, а не здійснював лікування травми, яка пов`язана із захистом Батьківщини. Відтак, скаржник наполягає, що протиправна бездіяльність стосовно позивача не допущена, а отже підстав для задоволення позовних вимог немає. 
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується військовим квитком і довідкою Військової частини НОМЕР_2 від 28.08.2024 №3634, копії яких надані до матеріалів справи.
Згідно з первинною медичною карткою, 14.04.2024 позивач отримав поранення.
До матеріалів справи надана довідка від 20.04.2024 №1339 (Додаток 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України) Військової частини НОМЕР_2 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва). У довідці вказано, що солдат позивач 14 квітня 2024 року одержав ВП (14.04.2024) ВКНП правого плеча та лівої кисті з множинними ВП кісток лівої кисті з дефектом кісток та м`яких тканин. ВОСП поверхні шиї. За обставин: під час виконання бойового завдання пов`язаного із захистом Батьківщини. Під час поранення перебував в засобах індивідуального захисту – бронежилет та каска. В тверезому стані.
Позивач, вважаючи, що за період проходження лікування та перебування у відпустці у зв`язку з пораненням, йому протиправно не виплачувалась додаткова винагорода в розмірі 100000,00 грн, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», звернувся до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
За змістом ст. 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Вказана гарантія передбачає виплату військовослужбовцям грошового забезпечення у розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України та у порядку визначеному Міністром оборони України (частина четверта цієї статті).
Наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018 року, затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі – Порядок №260).
Розділ XXXIV Порядку №260 визначає особливості виплати додаткової винагороди згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Згідно розділу XXXIV Порядку №260 у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які зокрема у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
До матеріалів справи подана довідка від 20.04.2024 №1339 (Додаток 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України) Військової частини НОМЕР_2 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва). За змістом цієї довідки солдат позивач 14 квітня 2024 року одержав ВП (14.04.2024) ВКНП правого плеча та лівої кисті з множинними ВП кісток лівої кисті з дефектом кісток та м`яких тканин. ВОСП поверхні шиї. За обставин: під час виконання бойового завдання пов`язаного із захистом Батьківщини. Під час поранення перебував в засобах індивідуального захисту – бронежилет та каска. В тверезому стані.
Колегія суддів з`ясувала, що за змістом довідки ВЛК від 13.07.2024 №11572/1 позивач має стан після поранення 14.04.2024 року, травма позивача Так, пов`язана і захистом Батьківщини, згідно наказу МОЗ від 04.07.2007 №370 травма позивача кваліфікується, як тяжка, на підставі ст. 81 графи ІІ Розкладу хвороб позивач потребує відпустки для лікування після травми на 30 календарних днів. Разом з тим, матеріалами справи містять відпускний квиток від 14.07.2024 №2781, згідно з яким, позивач звільнений у відпустку для лікування (після травми) терміном на 30 днів з 14 липня 2024 року по 12 серпня 2024 року.
Відтак, в спірному випадку виконуються вимоги розділу XXXIV Порядку №260 для включення позивача до наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень за період відпустки позивача з 14 липня 2024 року по 12 серпня 2024 року.
Проте, докази включення позивача до наказу та виплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень за період відпустки з 14 липня 2024 року по 12 серпня 2024 року матеріалами справи не містять.
Як правильно встановив суд першої інстанції зі змісту матеріалів справи, за відомостями медичних документів позивач у періодах з 15.04.2024 по 18.04.2024, з 19.04.2024 по 02.05.2024, з 02.05.2024 по 10.05.2024, з 16.05.2024 по 28.05.2024, з 08.10.2024 по 21.10.2024 перебував на стаціонарному лікуванні, яке згідно основного діагнозу зумовлено пораненням (травмою), отриманим позивачем 14 квітня 2024 року та пов`язаним із захистом Батьківщини.
Апеляційний суд зауважує, що зміст медичної карти амбулаторного хворого №3633/1052 стосовно періоду лікування позивача з 08.10.2024 по 21.10.2024 містить основний діагноз – наслідки ВОСП від 14.04.2024 у вигляді вогнепальних консолідованих оперованих переломів п`ясткових кісток лівої кісті, що дає підстави для висновку, що позивач перебував саме на стаціонарному лікуванні, яке зумовлено пораненням (травмою), отриманим 14 квітня 2024 року та пов`язаним із захистом Батьківщини, а тому зворотні аргументи скаржника є безпідставними.
Колегія суддів з`ясувала, що матеріалами справи не підтверджено стаціонарне лікування позивача 14.04.2025, у періоді з 11.05.2024 по 15.05.2024 або його переміщення у ці дні до закладу охорони здоров`я.
Відповідачем подано суду апеляційної інстанції наказ військової частини НОМЕР_2 від 15.04.2024 №106, згідно якого позивач 15.04.2024 року вибув до військового мобільного госпіталя у зв`язку із поранення. Також, відповідачем подано суду апеляційної інстанції накази військової частини НОМЕР_2 від 04.05.2024 і 05.06.2024 та архівні довідки, за змістом яких підтверджується на виконання вимог розділу XXXIV Порядку №260 включення позивача у періодах з 15.04.2024 до 30.04.2024 та з 02.05.2024 по 10.05.2024 до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень та виплату позивачу цієї винагороди за періоди з 15.04.2024 до 30.04.2024 та з 02.05.2024 по 10.05.2024.
Вищевказані докази, які подано відповідачем, враховуються колегією суддів з метою дотримання принципу офіційного з`ясування обставин справи, який визначено ч.4 ст.9 КАС України.
Відтак, керуючись приписам розділу XXXIV Порядку №260, колегія суддів дійшла висновку, що позивач через перебування на стаціонарному лікуванні травми, яка пов`язана із захистом Батьківщини, у періодах з 15.04.2024 по 18.04.2024, з 19.04.2024 по 02.05.2024, з 02.05.2024 по 10.05.2024, з 16.05.2024 по 28.05.2024, з 08.10.2024 по 21.10.2024 має право на включення його до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень та на виплату цієї винагороди.
Проте, матеріалами справи підтверджено включення позивача до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень та виплату цієї винагороди позивачу лише у періодах з 15.04.2024 до 30.04.2024 та з 02.05.2024 по 10.05.2024.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. за періоди перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я: 01.05.2024 року, з 16.05.2024 року по 28.05.2024 року, з 08.10.2024 року по 21.10.2024 року та за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії з 14.07.2024 по 12.08.2024, та зобов`язати військову частину НОМЕР_2  нарахувати і виплатити позивачу додаткову винагороду в розмірі 100000 грн. за періоди перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я: 01.05.2024 року, з 16.05.2024 року по 28.05.2024 року, з 08.10.2024 року по 21.10.2024 року та за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії з 14.07.2024 по 12.08.2024. 
Разом з тим, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_2 щодо додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. позивачу за періоди з 14.04.2024 до 30.04.2024 та з 02.05.2024 по 10.05.2024.
Керуючись ст. 317 КАС України, суд апеляційної інстанції зазначає про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни абзаців 2 і 3 резолютивної частини рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2025 року у справі № 160/6089/25 - змінити, виклавши абзаци 2 та 3 резолютивної частини цього рішення у наступній редакції:
«Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. за періоди перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я: 01.05.2024 року, з 16.05.2024 року по 28.05.2024 року, з 08.10.2024 року по 21.10.2024 року та за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії з 14.07.2024 року по 12.08.2024 року.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі 100000 грн. за періоди перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я: 01.05.2024 року, з 16.05.2024 року по 28.05.2024 року, з 08.10.2024 року по 21.10.2024 року та за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії з 14.07.2024 року по 12.08.2024 року.».
В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2025 року у справі № 160/6089/25 - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 17.06.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров