Справа № 385/916/26 
Провадження № 2/385/489/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
ЗАОЧНЕ
29.06.2026 року        м. Гайворон
Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Венгрина М. В.,
секретар судового засідання Шевченко Л. О.,
при розгляді у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін в залі суду в м. Гайворон цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
представниця позивача ТОВ «Брайт Інвестмент» в порядку самопредставництва Кириченко О. М. через систему «Електронний суд» подала до суду позовну заяву, в якій просить стягнути з  ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 2001081723 від 07.10.2012 в розмірі 19078,22 грн та судові витрати по справі.
стислий виклад позиції сторін
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.10.2012 між  ОСОБА_1 та АТ «ОТП Банк» було укладено договір про споживчий кредит № 2001081723. Даний договір є змішаним, якому містяться елементи різних договорів і Позичальнику надано декілька різних послуг – кредитування та видача і обслуговування картки. Відповідно до п. 2.1 Договору Позичальник (надалі - Держатель)підтверджує факт укладання між ними Договору про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток на підставі правил користування кредитною карткою MasterCard Standard, що розміщений на сайті банку та на умовах викладених в розділі 2 Договору. Відповідно до п.2.2. Договору про споживчий кредит за умовами належного виконання Позичальником умов Кредитного договору та прийняття Банком позитивного рішення щодо надання Держателю кредиту, Банк відкриває Держателю Картковий рахунок в гривнях та випускає кредитну картку типу MasterCard Standart, а також виконує розрахункове обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням кредитної картки, її реквізитів чи без використання Картки.Підписанням цього Договору Держатель картки підтверджує та погоджується, що: дані Держателя зазначені в цьому Договорі та умови, що стосуються відкриття Карткового рахунку викладені в Угоді та Договорі є заявою Держателя на відкриття Карткового рахунку та отримання Кредитної картки; картка, реквізити Карткового рахунку, розмір Кредитного ліміту, а також інша інформація надання якої необхідне у відповідності до чинного законодавства, надсилається Держателю поштою за адресою зазначеною в цьому Договорі.Відповідно до п.2.4. Договору Розмір Кредитного ліміту складає 1000.00 гривень. В будь-який час строку дії цього Договору Банк має право змінити розмір Кредитного ліміту (зменшити чи збільшити) без зазначення причин такої зміни.Підписанням цього Договору Позичальник погоджується із запропонованим порядком зміни розміру Кредитного ліміту. Згідно П.2.5. Договору Строк дії Кредитної лінії становить 3 роки (три роки) з моменту підписання Банком і Позичальником цього Договору. Банк має право змінити (зменшити чі збільшити) строк дії Кредитної лінії в односторонньому порядку. Підписанням цього Договору Позичальник погоджується із запропонованим порядком зміни строку дії Кредитної лінії.П.2.9. Договору визначено, що за користування кредитною лінією, в тому числі Простроченим Кредитом та Овердрафтом, Банк нараховує проценти в розмірі встановленому Тарифами Банку та на дату укладання Угоди розмір процентної ставки становить 2,49 % відсотків на місяць по операціях розрахунків карткою за товари, послуги та в мережі Інтернет, та 3,49% відсотків на місяць по операціях зняття готівки а банкоматах та пунктах видачі готівки. У разі виникнення несанкціонованого овердрафту відсотки нараховуються від суми заборгованості 0,15% відсотків за день. П.2.11 Договору встановлено, що Держатель зобов`язаний щомісячно погашати в повному обсязі суму мінімального платежу. Підписанням цього договору Держатель гарантує, що йому зрозумілі і він погоджується з усіма положеннями Угоди, Правил та Тарифів Банку, з якими він ознайомився сам. (п.2.28 Договору). Емітована картка була отримана Відповідачкою та активована 13.03.2013. Саме з цієї дати Відповідачка почала користуватись кредитною карткою.
Таким чином, 07.10.2012 Відповідачказвернулась до Банку із вимогою відкриття рахунку із кредитною лінією, тим самим підписавши Договір про надання споживчого кредиту та безумовно прийняв пропозицію Банку та погодився із тим, що Договір разом із Правилами, Тарифами, є невід`ємною його частиною та погоджується з ними та зобов`язується належно та неухильно їх виконувати
Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надавав Відповідачці кредитні кошти, активував кредитну картку 13.03.2013.
Відповідачка кредитні кошти отримувала та деякий час здійснювала погашення кредитної заборгованості. Останній платіж було здійснено 15.03.2021. 
Відповідно до розрахунку заборгованості за період з 2013 року по 2021 рік Відповідачкою здійснювались операції по розрахунках карткою та зняття готівки. 
24.03.2023 між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» було укладено Договір факторингу №24/03/23, який було посвідчено приватним нотаріусом КМНО Бочкарьовою А.В., зареєстровано в реєстрі за №265. Відповідно до умов даного Договору Позивач прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між Банком та боржниками в розмірі Портфеля Заборгованості, зазначених у Реєстрі Боржників (Додаток №1 до Договору), зокрема за Договором про надання споживчого кредиту №2001081723 (продукт CARD), укладеним між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 .
У порушення умов кредитного договору Відповідачка свої зобов`язання за ним не виконувала належним чином, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на день відступлення права вимоги становить 19078,22 грн, що включає: тіло кредиту — 11038,20 грн; заборгованість за відсотками — 8040,02 грн. 
27.04.2026 позивачем було направлено вимогу про погашення кредитної заборгованості за картою. Дана вимога не була отримана Відповідачкоюта повернута за закінченням встановленого терміну зберігання.
Відповідачка ОСОБА_1 у запропоновані судом строк та порядку відзив на позовну заяву ТОВ «Брайт Інвестмент» до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором не подав, хоча в силу положень п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України, ухвала судді про прийняття вищевказаної позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у цивільній справі від 01.06.2026 вважається такою, що їй вручена 09.06.2026, оскільки повернута з відміткою «адресат відсутній». Відповідно, відповідачка ОСОБА_1 свою позицію у цій справі із обґрунтуванням її необхідними доказами не навела.
Інших передбачених ЦПК України заяв по суті справи від її учасників до суду не надходило.
заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі
Ухвалою від 01.06.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, визнано справу малозначною та відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись.
Суд вважав за можливим провести розгляд справи за відсутності сторін, оскільки позивач скористався своїм правом, згідно ч. 3ст. 211ЦПК України, зазначивши в позовній заяві про розгляд справи за його відсутності, а відповідачка, судова повістка якій скеровувалась за адресою її реєстрації, вважається 09.06.2026 належним чином повідомленою про розгляд справи в суді, відповідно до положення п. 4 ч. 8ст. 128 ЦПК України, тобто у день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, про причини неявки не повідомила, будь яких заяв на адресу суду не подала. Відповідно суд не вбачає перешкод в проведенні розгляду справи за відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів, що відповідає вимогамст. 223 ЦПК України.
Оскільки відповідачка відзиву на позовну заяву не подала, в судове засідання не з`явилась, позивач, згідно зазначеного в позовній заяві клопотання, не заперечує проти винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст. 280-282ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить таких висновків.
Відповідно дост. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.
За вимогами ст.12,81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК Українисуд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК Українифіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись.
Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке
Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У свою чергу критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України.
Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Згідно з ч. 2, 3 та 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав ТОВ «Брайт Інвестмент» за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, а також причетність до порушення таких його прав відповідача, встановив наступне.
Релевантні норми і джерела права, застосовані судом при ухваленні рішення.
Встановлені судом цивільні правовідносини щодо порушення грошового зобов`язання й застосування відповідних наслідків цього, у тому числі й за кредитним договором, регулюються Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року й протоколами до неї, Цивільним кодексом України, Законами України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та «Про електронну комерцію», іншими актами цивільного законодавства.
Згідно з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
За змістом ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, з-поміж іншого, договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
У свою чергу системний аналіз статей 524-526, 533-535 ЦК України дає підстави стверджувати про те, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Порушенням зобов`язання, як встановлено у ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно ч. 1 ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
В силу ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).
Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів
Суд встановив, що 07.10.2012 між AT «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2001081723. Договір підписано сторонами.Відповідно до п.1.1. Кредитного договору Відповідачка отримала кредит на придбання товару. Даний договір є змішаним, якому містяться елементи різних договорів і ОСОБА_2 надано декілька різних послуг – кредитування та видача і обслуговування картки (продукт CARD).Зазначений договір підписаний відповідачкою власноруч, що свідчить про її волевиявлення на укладення договору та прийняття його умов.
Отже, умовами договору, в тому числі, передбачено відкриття кредитної лінії та обслуговування платіжної картки (продукт CARD), що свідчить про змішаний характер правовідносин, які поєднують у собі елементи договору споживчого кредиту (POS) та договору кредитної лінії.
Згідно п. 2.1 договору цим банк і позичальник підтверджують факт укладення між ними договору про видачу та обслуговування кредитних пластикових карток на підставі Правил користування кредитною карткою MastercardStandart. Згідно п. 2.2 за умови належного виконання позичальником умов кредитного договору та прийняття банком позитивного рішення щодо надання держателю кредиту банк відкриває держателю картковий рахунок в гривнях та випускає кредитну картку типу MastercardStandart, а також виконує розрахункове обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням кредитної картки, її реквізитів чи без використання картки. Відповідно до п. 2.5 договору строк кредитної лінії становить 3 роки з моменту підписання банком і позичальником цього договору. Банк має право змінити (зменшити чи збільшити) строк дії кредитної лінії в односторонньому порядку. Згідно п. 2.9 договору за користування кредитом, в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом, банк нараховує проценти в розмірі встановленому тарифами банку та на дату укладення угоди розмір процентів становить 2,49 відсотків на місяць по операціях розрахунків карткою за товари та послуги в мережі інтернет та 3,49 відсотків на місяць по операціях зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки. У разі виникнення несанкціонованого овердрафту відсотки нараховуються від суми заборгованості 0,15 відсотків за день.
Таким чином наявні у справі докази у їх сукупності свідчать про належне укладення між сторонами кредитного договору та досягнення згоди з усіх його істотних умов відповідно до вимог статей626,628,638 ЦК України.
Відповідно до виписки з рахунку ОСОБА_3 за договором № 2001081723 за період з 13.03.2013 по 24.03.2023, номер основного рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_1 користувалась кредитними коштами, здійснювала розрахунок з картки, поповнювала її (а.с. 63-74).
Згідно із розрахунком заборгованості за договором № 2001081723 (а.с. 27-62) ОСОБА_1 станом на 24.03.2023, має заборгованість у розмірі 19078,22 грн. При цьому відповідачкою було використано кредитних коштів на суму 17529,32 грн, їй нараховано плату за обслуговування рахунку\списання за смс інформування в сумі 2991,10 грн, нараховано 16427,80 грн процентів та 835,00 грн штрафів, а також нею внесено на погашення кредиту 18705,00 грн.
24 березня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» укладено договір факторингу №24/03/23, відповідно до умов якого позивач прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між банком та боржниками в розмірі портфеля заборгованості, зазначених у реєстрі боржників (а.с. 13-17).
Відповідно до витягу з додатку № 1 до договору факторингу № 24/03/23 від 24.03.2023 право вимоги за кредитним договором № 2001081723 від 07.10.2012 до ОСОБА_4 на суму 19078,22 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту 11038,20 грн та заборгованість по процентах 8040,02 грн, перейшла до ТОВ «Брайт Інвестмент» від АТ «ОТП Банк».
З платіжної інструкції № 46 від 24.03.2023 (а.с. 21) вбачається, що ТОВ «Брайт Інвестмент» сплатило АТ «ОТП Банк» 7155000,00 грн за договором факторингу № 24/03/23 від 24.03.2023.
Згідно Акту прийому-передачі реєстру боржників № 1 до Договору Факторингу № 24/03/23 від 24.03.2023 (а.с. 19) ТОВ «Брайт Інвестмент`прийняв, а АТ «ОТП Банк» передав, згідно з вимогами п. 8.2 договору факторингу реєстр боржників № 1.
Таким чином наданими доказами суд вважає доведеним факт укладення кредитного договору, відкриття кредитної лінії ОСОБА_1 на виконання такого, користування нею кредитними коштами, непогашення кредиту та перехід права вимоги до ТОВ «Брайт Інвестмент» від АТ «ОТП Банк».
Крім того, оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» заборгованості за кредитним договором, а договір факторингу відповідачем не оспорювався, у даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину, а також презумпції обов`язковості виконання договору.
Однак суд не погоджується з розрахунком заборгованості виходячи з такого.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 дійшла висновку, що «надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно достатті 1048 ЦК Українипоза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондується жодному праву кредитодавця.Отже, припис абзацу другого частини першоїстатті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другоюстатті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати.Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання.»
Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другоюстатті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Такі правові висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12.
Як стверджується позивачем, відповідачка отримала та активувала картку 13.03.2013.
Водночас, відповідно до п. 2.5 кредитного договору № 2001081723 від 07.10.2012, строк кредитної лінії становить 3 роки з моменту підписання банком і позичальником цього договору.
Доказів продовження строку дії такого суду позивачем не надано.
Отже з наведеного суд вважає доведеним строк надання кредитної лінії - до 07.10.2015.
За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Таким чином проценти та інші платежі, за умовами договору, могли бути нараховані лише в межах періоду з 07.10.2012 по 07.10.2015.
 Як вбачається з розрахунку та виписки, станом на 07.10.2015 заборгованості по процентах чи інших платежах у відповідачки не було.
З розрахунку заборгованості та виписки по рахунку вбачається, що станом на час розгляду справи заборгованість відповідачки за тілом кредиту становить 17529,32 грн, заборгованість по платі за обслуговування рахунку 2991,10 грн, нараховано процентів 16427,80 грн, нараховано штрафу 835,00 грн, сплачено відповідачкою 18705,00 грн. Нарахування плати за обслуговування рахунку, штрафів, процентів відбувались після 30.10.2015.
Отже, на переконання суду, позивач не довів підставності нарахувань заборгованості по платі за обслуговування рахунку в сумі 2991,10 грн, процентів в сумі 16427,80 грн, штрафу в сумі 835,00 грн.
Водночас суд вважає доведеним нарахування факт отримання та користування відповідачкою кредитними коштами первісного кредитора в загальній сумі 17529,32 грн, що підтверджено випискою по рахунку та розрахунком заборгованості.
Однак враховуючи, що ОСОБА_1 , як вбачається з наданих позивачем виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, сплачено 18705,00 грн, що перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту, то суму тіла кредиту нею погашено.
Вимог про стягнення коштів за ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач не заявляв.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Тому суд доходить висновку, що підстав для задоволення позову немає.
Щодо розподілу судових витрат у справі
Відповідно до ч. 1, пунктів 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Таким чином судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті позивачем судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру у розмірі 2662 грн 40 коп. відповідно до платіжної інструкції, та 5000,00 грн витрат на правничу допомогу, що підтверджені договором про надання правової допомоги № 02/01-06 від 02.01.2026 з додатком слід покласти на позивача
Керуючись статтями 258-259, 263-265ЦПК України,
УХВАЛИВ:
відмовитив задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» (ЄДРПОУ 43115064, місцезнаходження: 49001, м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, 9) до  ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Судові витрати зі сплати 2662,40 грн судового збору та 5000,00 грн витрат на правничу допомогу покласти на позивача.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченомуст. 289 ЦПК України, а саме заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Повний текст судового рішення складено 29.06.2026.

Суддя: М.  В.  ВЕНГРИН 

Дата документу 29.06.2026