Справа № 604/959/22
провадження № 1-кп/598/16/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2026 р.   Збаразький районний суд Тернопільської області 
в складі: головуючого судді   ОСОБА_1 
секретаря    ОСОБА_2 
за участю прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі кримінальне провадження №604/959/22 про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Супранівка, Підволочиського району, Тернопільської області, гр.України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, військовослужбовця за мобілізацією на особливий період військової частини ІНФОРМАЦІЯ_2 , інваліда третьої групи, учасника бойових дій, мешканця АДРЕСА_1 , не депутата, раніше не судимого, 
за ч.1 ст.286-1 КК України,
встановив:
08 серпня 2021 року о 14 годині 30 хвилин, обвинувачений ОСОБА_5 , в порушення вимог пунктів 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами та доповненнями (далі - ПДР України), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з двома пасажирами, без вантажу, рухався автомобільною дорогою, сполученням смт.Підволочиськ та с.Супранівка, Тернопільського району, Тернопільської області, в напрямку зі сторони смт.Підволочиськ. Під час руху керованого транспортного засобу, обвинувачений ОСОБА_5 , в порушення вимог п.2.3(б, д), п.10.1 та п.11.3, ч.1 п.1.5 ПДР України, не був достатньо уважним, не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, перебуваючи на автодорозі між смт.Підволочиськ та с.Супранівка, Тернопільського району, Тернопільської області, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок руху вліво та виїхав керованим ним автомобілем на зустрічну смугу руху, де виїзд можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, де водії зустрічного напрямку мають перевагу, та допустив зіткнення керованого ним автомобіля із передньою частиною технічно справного автомобіля «Volvo V50» реєстраційний номер НОМЕР_2 , що з дотриманням вимог ПДР України рухався в зустрічному напрямку. 
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Volvo V50» реєстраційний номер НОМЕР_3 потерпіла ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді ран лобної та тім`яної ділянок голови зліва і справа, травми носа у вигляді закритого перелому кісток носа, закритої травми правого колінного суглобу у виді розриву медіального (присереднього) меніска та пошкодження зв`язкового апарату (передньої схрещеної зв`язки), шо у своєму клінічному перебігу супроводжуються тривалим (більше 21 дня) розладом здоров`я та за цією ознакою належать до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Порушення обвинуваченим ОСОБА_5 вимог ч.1 п.1.5 п. 10.1 та п.11.3 ПДР Укпаїни стало причиною дорожньо-транспортної пригоди та перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, спричиненням потерпілій ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесних ушкоджень та створення небезпеки для руху водію автомобіля «Volvo V50» який був позбавлений технічної можливості уникнення зустрічного зіткнення.
Суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 є винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні і дав показання, що в серпні 2021 року в обідню пору доби, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем «ВАЗ 21099», що рухався автомобільною дорогою, сполученням смт.Підволочиськ та с.Супранівка, Тернопільського району, та будучи не уважним, виїхав керованим ним автомобілем на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення із автомобілем «Volvo V50» реєстраційний номер НОМЕР_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що настала з його вини, потерпіла ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, а тому заявлений нею цивільний позов визнає в частині відшкодування 7940,93 грн. витрат понесених нею на лікування та моральну шкоду в сумі 100000,00 грн. Позов заявлений власником транспортного засобу «Volvo V50» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_8 не визнає та вважає необґрунтованим.
У вчиненому ОСОБА_5 щиро розкаюється та просить суворо його карати. 
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги те, що прокурор та обвинувачений не оспорюють фактичні обставини провадження, учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, розуміючи положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечують проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст.50, 65-67 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, дані щодо особи винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, обставини пом`якшуючі покарання, а саме щире каяття у вчиненому, його характеризуючи дані, що має на утриманні одну неповнолітню дитину, є учасника бойових дій та військовослужбовцем за мобілізацією на особливий період, інвалідом третьої групи внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, та приходить до переконання про призначення йому мінімального покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст.286-1 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки. 
Згідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №172 від 21.06.2026 року військовослужбовець ОСОБА_5 призваний на військову службу під час мобілізацією на особливий період та проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Враховуючи вище наведені обставини в їх сукупності, суд вважає за необхідне, на підставі ч.1 та ч.2 ст.58 КК України замінити призначене  ОСОБА_5 основне покарання у виді позбавлення волі на покарання, у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 1 рік з відрахуванням із суми грошового забезпечення 10 відсотків в дохід держави.
Суд вважає, що даний вид покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідає тяжкості кримінального правопорушення, конкретним обставинам справи та особі обвинуваченого.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілої 7940,93 грн. витрат понесених нею на лікування та моральну шкоду в сумі 150000,00 грн.. При цьому суд враховує характер заподіяної моральної шкоди, глибину і тривалість моральних та фізичних страждань потерпілого, настання негативних змін у його житті, а також можливість відновлення стану, який мав потерпілий до заподіяння шкоди.
Цивільний позов ОСОБА_8 залишити без розгляду, оскільки ним не подані докази про розмір матеріальної шкоди пошкодженого транспортного засобу «Volvo V50» реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце з вини обвинуваченого ОСОБА_5 та враховуючи подану ним заяву щодо залишення без розгляду.
Стягнути з обвинуваченого  ОСОБА_5 судові витрати за проведення судових експертиз. 
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 472-474 КПК України, суд,
ухвалив:
Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, та призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
На підставі ч.1 та ч.2 ст.58 КК України замінити засудженому  ОСОБА_5 основне покарання, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 1 (один) рік з відрахуванням із суми грошового забезпечення 10 (десять) відсотків в дохід держави.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення судових: автотехнічної експертизи від 12.10.2021 року №СЕ-19/120-21/9491-ІТ в сумі 1716,20 грн., автотехнічної експертизи від 13.10.2021 року №СЕ-19/120-21/9492-ІТ в сумі 1716,20 грн., автотехнічної експертизи від 16.09.2022 року №СЕ-19/120-22/8464-ІТ в сумі 2642,92 грн., транспортно-трасологічної експертизи від 13.10.2021 року №СЕ-19/120-21/9493-ІТ в сумі 3089,16 грн.
Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 157940,93 грн. завданої моральної та матеріальної шкоди. 
Цивільний позов ОСОБА_8 залишити без розгляду.
Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя         ОСОБА_9