ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2026 р. м. Київ Справа № 911/1007/26
Господарський суд Київської області у складі судді Христенко О.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без виклику представників учасників, справу № 911/1007/26
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Каблекс-Україна”, м. Київ.
до Товариства з обмеженою відповідальністю “Міськбуд Електро”, м. Біла Церква Київська область
про стягнення 38 496,98 грн
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
08.04.2026 до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю “Каблекс-Україна” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Міськбуд Електро” про стягнення 38 496,98 грн.
В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за умовами Договору поставки № 89/2024 від 25.06.2024 щодо своєчасної оплати отриманого товару, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 33 544,25 грн, з огляду на наявність якої нараховані 3 441,24 грн пені, 673,18 грн 3 % річних та 838,31 грн інфляційних нарахувань.
Звертаючись з позовною заявою позивач просив суд здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.
Оскільки, ціна позову у справі №911/1007/26 не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який встановлений на 01 січня 2026 року, в якому подано відповідну позовну заяву, справа є не складною з огляду на наявні в ній матеріали, суд, в силу ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України та на підставі клопотання позивача, дійшов висновку про можливість здійснення розгляду даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою суду від 13.04.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/1007/26 за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи); запропоновано відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву.
29.04.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 7362/26), в якому відповідач заперечуючи проти позову, зокрема, зазначає про те, що умовами договору не визначено конкретного строку оплати товару, а також зауважував про неналежне виконання умов договору саме позивача щодо завчасної поставки товару. 
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Київської області
ВСТАНОВИВ:
25.06.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю “Каблекс-Україна” (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Міськбуд Електро” (покупець) укладений Договір поставки № 89/2024, за умовами п. 1.1 якого постачальник приймає на себе зобов`язання постачати покупцю товари в асортименті і кількості згідно з узгодженими сторонами замовленнями, а покупець зобов`язується приймати і оплачувати фактично поставлені товари. 
Товаром щодо якого укладений договір є: кабельно-провідникова та електротехнічна продукція.
Пунктом 4.1 договору визначено, що поставка товару здійснюється на умовах DDP (місце поставки: склад покупця, у відповідності до вимог Міжнародних правил тлумачення термінів «Інкотермс», в редакції 2010 року).
Перехід права власності на товар відбувається в момент передачі товару на складі покупця та підтверджується шляхом підписання накладних уповноваженими представниками сторін (п. 4.5 договору).
Приймання товару по кількості та якості, здійснюється покупцем відповідно до накладних, за якими товар був поставлений (п.п. 5.1, 5.3 договору).
Пунктом 6.3 договору визначено, що покупець здійснює 100 % попередню оплату, на підставі виставлених постачальником рахунків-фактури на оплату товару.
Умовами п. 11.1 договору визначено, що договір набирає чинності з дати його підписання сторонами, та діє до 31.12.2024, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Так, позивач зазначає про те, що ним було поставлено, а відповідачем в свою чергу прийнято товар, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними № 17810 від 12.06.2025 на суму 15 826,37 грн, № 18878 від 23.06.2025 на суму 16 826,88 грн, № 21468 від 11.07.2025 на суму 891,00 грн.
Відповідні видаткові накладні підписані в двосторонньому порядку зі сторони позивача та відповідача, а також скріплені печатками юридичних осіб. Претензій щодо якості чи кількості отриманого товару матеріали справи не містять, а отже вказаний товар прийнятий відповідачем без зауважень, що свідчить про повноту та якість виконання позивачем своїх зобов`язань, а тому товар вважається прийнятим без зауважень в повному обсязі.
Для оплати вартості товару, позивачем були сформовані рахунки на оплату № 48658 від 12.06.2025 на суму 15 826,37 грн, № 50882 від 18.06.2025 на суму 16 826,88 грн, № 59141 від 11.07.2025 на суму 891,00 грн.
Однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань оплату вартості товару в сумі 33 544,25 грн не здійснив.
За твердженням позивача станом на день підготовки даної позовної заяви наявна за відповідачем заборгованість лишається не оплаченою, що і стало підставою для звернення позивача із відповідним позовом до господарського суду за захистом свого порушеного права.
Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.
Частиною 1 статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Отже, між сторонами склалися правовідносини поставки.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).
Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
За змістом частинам 1, 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Відповідно до ч. 1 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.
У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.
В частинах 1, 4 ст. 538 ЦК України визначено, що виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.
Отже, враховуючи вимоги договору та приписи частин 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів, отже граничний строк оплати відповідачем товару є дата отримання кожної партії товару (дата видаткової накладної, за якою отримано товар).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п. 1 ст. 612 ЦК України).
Згідно із ч. 2 ст. 614 ЦК України, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Відповідно до ст.ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідач у своєму відзиві доводів позивача не спростував, доказів виконання зобов`язань за договором у повному обсязі суду не надав, натомість наведені відповідачем підстави для відмови в задоволенні позовних вимог не заслуговують на увагу суду та спростовуються наведеними нормами закону.
Таким чином, оскільки заборгованість відповідача в частині оплати отриманого на підставі Договору № 89/2024 від 25.06.2024 товару, на час прийняття рішення не сплачена, а розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 33 544,25 грн. визнається судом правомірною та такою, що підлягає задоволенню.
Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Так, як вбачається з матеріалів справи позивач просить суд стягнути з відповідача 3 441,24 грн пені, 673,18 грн 3 % річних та 838,31 грн інфляційних нарахувань, розраховані за період з 14.06.2025 по 16.02.2026, по кожній накладній окремо.
Умовами п. 9.3 договору визначено, що у випадку несвоєчасної або неповної оплати за фактично поставлений товар, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період за який вона нараховується, від загальною суми фактично поставленого товару за кожен день прострочення. Строк позовної давності щодо нарахування та стягнення пені встановлюється терміном в 1 календарний рік.
Частинами 1, 2 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно зі частиною 2 статті 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
На підставі вказаних норм права враховуючи, що наданий позивачем розрахунок пені, 3 % річних та інфляційних нарахувань є арифметично вірним, суд дійшов висновку про задоволення зазначених вимог в повному обсязі.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. 
Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України покладається судом на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Міськбуд Електро» (09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Глиняна, 45-А, код ЄДРПОУ 42857017) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Каблекс-Україна» (02232, м. Київ, проспект Маяковского, 68, офіс 233, код ЄДРПОУ 33398849) 33 544 (тридцять три тисячі п`ятсот сорок чотири) грн 25 коп заборгованості, 3 441 (три тисячі чотириста сорок одну) грн 24 коп пені, 673 (шістсот сімдесят три) грн 18 коп 3 % річних, 838 (вісімсот тридцять вісім) грн 31 коп інфляційних нарахувань та 3 328 (три тисячі триста двадцять вісім) грн 00 коп судового збору.
Видати наказ.
Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст підписано - 24.06.2026 

Суддя О.О. Христенко