Справа № 713/190/26 
Провадження №2/713/291/26 
РІШЕННЯ 
іменем України

25.06.2026 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кириляк А.Ю., за участі секретаря Матейчук-Степан Л.Ю. , за участі представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вижниця у режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , інтереси якої представляє ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа : Виконавчий комітет Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав,-
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , третя особа : Виконавчий комітет Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав.
В позові вказує, що у шлюбі між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Від народження дитина, постійно проживає з матір`ю за адресою її фактичного проживання. 
01.02.2016 року Кіцманський районний суд Чернівецької області у справі №718/2643/15-ц ухвалив рішення, яким розірвав шлюб, зареєстрований 21.06.2012 року в виконкомі Брусницької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, актовий запис № 09, між Позивачем та Відповідачем. 
Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області у справі №718/2644/15-ц від 01.02.2016 року було стягнуто з Відповідача на користь Позивача аліменти у розмірі по 600 гривень щомісячно до його повноліття, починаючи стягнення з 08.12.2015 року. 
Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області у справі № 718/2831/18 від 24.10.2018 року було змінено розмір аліментів, що стягуються з Відповідача на користь Позивача на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на аліменти в розмірі 1000 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня вступу рішення в законну силу. 
Відповідно до довідки від 31.07.2025 року та розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, які видані Вижницьким відділом державної виконавчої служби у Вижницькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вбачається, що згідно з матеріалами виконавчого провадження №57802259, відкритого 29.11.2018, про виконання виконавчого листа №718/2831/18 від 26.11.2018, що пред`явлено до примусового виконання 28.11.2018, станом на 31.07.2025 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та становить 87 517 грн 83 коп.
Посилається на те, що після розірвання шлюбу з 2016 році й до сьогодні, відповідач не надав та не надає матеріальної допомоги на утримання сина. За весь період - майже десять років - він не сплачував аліменти ні добровільно, ні в рамках судового рішення, не робив жодних спроб забезпечити дитину базовими життєвими потребами, такими як харчування, одяг, медичне обслуговування, освіта тощо. 
Більше 10 років Відповідач не спілкувався з сином та не бачить його. Так, вказану обставину доводять, у тому числі, фото сина зі спільних сімейних свят та інших подій з життя сина, де є лише його мати-Позивач, його старша сестра, а також його бабуся. Зокрема, це фотографії з дитячого садочка ОСОБА_5 , зі школи, де він навчався, з відпочинку, зі святкування різдвяно-новорічних свят та його днів народжень - на жодних з цих подій не був присутній його батько-Відповідач.
Відповідач не лише не виконував свого обов`язку щодо матеріального забезпечення дитини, а й не виявляв ініціативи для врегулювання цього питання, жодного разу не звертався із пропозицією про добровільну сплату аліментів чи допомогу у грошовій або натуральній формі. Така поведінка не може бути виправданою об`єктивними обставинами, оскільки Відповідач не заявляв про скрутне матеріальне становище, тяжку хворобу чи інші причини, що могли б обґрунтувати його бездіяльність. 
Відповідач протягом тривалого часу - фактично з 2016 року ухиляється від виконання одного з найважливіших своїх обов`язків як батька, чим порушує права дитини на належне матеріальне забезпечення та порушує норми сімейного законодавства України. Будь яких стосунків з дитиною не підтримує, не цікавиться життям рідного сина, не відвідує вдома, не відвідує також під час навчання у навчальних закладах. У зв`язку з цим Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо рідної дитини.
Просить позбавити ОСОБА_3 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,- свідоцтво про народження Серія НОМЕР_1 , актовий запис №23, який був складений Виконавчим комітетом Брусницької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області від 21.05.2012 року
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги просив позов задовольнити.
У судове засідання відповідач не з`явився, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання. Причини своєї неявки суду не повідомила та не подала у встановлений судом строк відзив на позов.
З письмової згоди представника позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Представник виконавчого комітету Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області, як орган опіки та піклування Галицька М.М. в судовому засіданні пояснила , що малолітній син разом матір`ю зареєстровані в АДРЕСА_1 . Однак з березня 2022 року проживають за межами України . Оскільки дитина не проживає на території Брусницької громади , орган опіки та піклування Брусницької сільської рад не може повною мірою з`ясувати всі обставини та надати суду відповідний висновок.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 , вказувала, що колишній чоловік не допомагає матеріально утримувати сина, не цікавиться його життям та розвитком , більше 10 років не спілкується з дитиною, має заборгованість по аліментам, тому вважає, що його необхідно позбавити батьківських прав .
Допитаний в судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_4 вказував, що батько з ним не спілкується , матеріально не допомагає, а тому не заперечує, щоб батька позбавити батьківських прав.
Вислухавши пояснення учасників справи, а саме представника позивача, представника третьої особи, допитавши свідка, заслухавши думку дитини, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України" Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ст.164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини.
Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі 3 21.06.2012 року по 01.02.2026 року, що підтверджується копією рішення Кіцманського районного суду від 01.02.2016 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 , , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 , актовий запис №23, який був складений Виконавчим комітетом Брусницької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області від 21.05.2012 року , де батьком дитини вказано ОСОБА_3 .
Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області у справі №718/2644/15-ц від 01.02.2016 року було стягнуто з Відповідача на користь Позивача аліменти у розмірі по 600 гривень щомісячно до його повноліття, починаючи стягнення з 08.12.2015 року. 
Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області у справі № 718/2831/18 від 24.10.2018 року змінено розмір аліментів, які стягувалися з відповідача на користь позивача на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня вступу рішення в законну силу.
Згідно довідки від 31.07.2025 року та розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, які видані Вижницьким відділом державної виконавчої служби у Вижницькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вбачається, що згідно з матеріалами виконавчого провадження №57802259, відкритого 29.11.2018, про виконання виконавчого листа №718/2831/18 від 26.11.2018, що пред`явлено до примусового виконання 28.11.2018, станом на 31.07.2025 наявна заборгованість зі сплати аліментів та становить 87 517 грн 83 коп. 
Крім того представником позивача на підтвердження ухилення відповідача від батьківських обов`язків по відношення до сина ОСОБА_4 надано фотосвітлини. 
У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.
Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав є невиправданим, настільки крайнім заходом сімейно-правового характеру, який не відповідає інтересам дітей. У цьому випадку, держава, як про це влучно висловився Європейський суд у справах людини у рішенні «Савіни проти України», має допомогти родині у складній ситуації, без застосування радикальних заходів.
В постанові від 02.09.2020 у справі № 557/1101/18 Верховний Суд, скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції, також зауважив, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.
ЄСПЛ у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року (заява N 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.
В постанові від 06.05.2020 у справі № 753/2025/19 Верховний Суд також зазначив, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
Згідно із ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частинами 5 та 6 даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ч.1 ст.76 ЦПК України.
При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.
Як встановлено в судовому засіданні , орган опіки та піклування Брусницької сільської ради вказує, що що малолітній син разом матір`ю зареєстровані в АДРЕСА_1 . Однак з березня 2022 року проживають за межами України . Зважаючи на те, що дитина не проживає на території Брусницької громади , орган опіки та піклування Брусницької сільської рад не може повною мірою з`ясувати вся обставини та надати суду відповідний висновок. 
Крім того в справі відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування, а також відсутній висновок про позбавлення батьківських прав. 
Суд, критично оцінює надані в судовому засіданні покази позивача, як свідка, оскільки вона зацікавлена у задоволені позовних вимог .
Представником позивача до матеріалів справи надані фотосвітлини, однак суд не бере до уваги та не приймає як належний та допустимий доказ, оскільки фото несуть іншу інформативну базу, яка не відноситься до предмету спору цієї справи.
Також стаття 171 СК України закріплює, що дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.
Відповідно до статті 12 Конвенції про права дитини - держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.
Зауваженнях загального порядку № 12, «Право дитини бути заслуханою», CRC / C / GC / 12 від 20 липня 2009 року Комітет зауважив, що право всіх дітей бути заслуханими і сприйнятими з усією серйозністю є одним з основоположних принципів Конвенції.
Комітет підкреслює, що в статті 12 не встановлюється будь-якого вікового обмеження щодо права дитини висловлювати свої погляди і вона не заохочує держави-учасники до введення в законодавстві або на практиці вікових обмежень, які б ущемляли право дитини бути почутою, по всім питанням, які стосуються її інтересів (пункт 21). Суд враховує висловлену дитиною думку системно, з`ясовуючи належно фактичні обставини справи. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків.
В судовому засіданні було вислухана дитина , однак суд зауважує, що в силу віку та те що вона проживає разом з матір`ю її думка може бути спотворена та мати ознаки навіювання одним із батьків, внаслідок чого не може прийматися судом як абсолютна. 
Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні.
Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Відповідно до положень ст.81 ч.1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.
Стороною позивача не доведено, що поведінка відповідача відносно сина є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).
Позивач не довела та не надала суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення її батька по відношенню до неї батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити, однак, враховуючи поведінку відповідача щодо ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню сина ОСОБА_7 , його слід попередити, що у разі продовження протиправної поведінки він буде позбавлений батьківських прав.
На підставі викладеного, керуючись статтями 4-13,76-89,258-273 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ :
В позові ОСОБА_2 , інтереси якої представляє ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа : Виконавчий комітет Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав ,- відмовити.
Попередити ОСОБА_3 про неприпустимість в подальшому порушення з його боку батьківських обов`язків щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та про їх можливі наслідки у разі їх неналежного виконання - позбавлення батьківських прав.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 жителя АДРЕСА_2 .
Третя особа: Виконавчий комітет Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області, як орган опіки та піклування, юридична адреса вул. Буковинська,30 с.Брусниця, Вижницький район, Чернівецька область.
Повний текст рішення виготовлено - 29.06.2026 року. 
Суддя Антоніна КИРИЛЯК